﻿360 
  KJELLMÄN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  jag 
  mig 
  numera 
  böra 
  frångå 
  på 
  grund 
  af 
  de 
  resultat, 
  som 
  

   senare 
  tiders 
  undersökningar 
  lemnat. 
  

  

  Den 
  ifrågavarande 
  växten 
  öfverensstämmer 
  i 
  struktur 
  nära 
  

   med 
  E. 
  micrococca. 
  Habituelt 
  är 
  den 
  visserligen 
  genom 
  bålens 
  

   förgrening 
  olik 
  denna, 
  men, 
  då 
  grenighetsgraden 
  är 
  under- 
  

   kastad 
  stor 
  vexling 
  och 
  då 
  äfven 
  typisk 
  E. 
  micrococca 
  stun- 
  

   dom 
  är 
  grenig, 
  har 
  jag 
  ansett 
  riktigast 
  att 
  betrakta 
  den 
  ark- 
  

   tiska 
  växten 
  såsom 
  en 
  form 
  af 
  denna 
  art. 
  Från 
  dess 
  typiska 
  

   form 
  är 
  den 
  skild 
  derigenom, 
  att 
  den 
  alltid 
  är 
  rikare 
  förgre- 
  

   nad 
  och 
  att 
  den 
  bildar 
  stora, 
  oregelbundet 
  formade, 
  löst 
  på 
  

   bottnen 
  liggande 
  sammanfiltade 
  massor. 
  

  

  LefnadsförhåUanden. 
  Artens 
  hufvudform 
  växer 
  spridd 
  inom 
  

   litoralregionen 
  på 
  skyddade 
  ställen, 
  vidfäst 
  stenar. 
  Formen 
  

   subsalsa 
  är 
  endast 
  känd 
  från 
  laguner 
  med 
  bräckt 
  vatten. 
  Den 
  

   uppträder 
  ofta 
  i 
  stora 
  individmassor 
  och 
  ger 
  åt 
  vegetationen 
  

   dess 
  prägel. 
  Den 
  öfvervintrar 
  innesluten 
  i 
  is 
  och 
  återtar 
  sin 
  

   utveckling, 
  sedan 
  isen 
  smält. 
  Af 
  den 
  typiska 
  formen 
  har 
  jag 
  

   sett 
  zoosporbärande 
  exemplar 
  i 
  september. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  både 
  från 
  polarhafvets 
  atlantiska 
  och 
  

   arktiska 
  område. 
  Inom 
  det 
  senare 
  synes 
  den 
  hafva 
  en 
  ganska 
  

   vidsträckt 
  utbredning 
  och 
  har 
  här 
  maximum 
  af 
  freqvens. 
  

   Nordligaste 
  fyndorten 
  är 
  Treurenbergbay 
  vid 
  Spetsbergens 
  

   nordkust, 
  Lat. 
  N. 
  79° 
  56'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  (f. 
  typica) 
  sparsam 
  och 
  lokal 
  

   vid 
  Oxfjord 
  och 
  Talvik. 
  

  

  Grönlandsliafvet 
  : 
  (f. 
  subsalsa) 
  ymnig 
  i 
  laguner 
  vid 
  Mossel- 
  

   bay 
  och 
  Treurenbergbay 
  vid 
  Spetsbergens 
  nordkust. 
  

  

  MurmansJca 
  hafvet: 
  Ryska 
  Lappmarkens 
  kust, 
  (f. 
  typica); 
  

   No 
  vaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  (f. 
  subsalsa) 
  temligen 
  ymnig 
  i 
  laguner 
  

   vid 
  Besimennajabay 
  och 
  Karmakulbay 
  på 
  No 
  vaja 
  Semljas 
  

   vestkust. 
  

  

  Sibiriska 
  Ishafvet: 
  (f. 
  subsalsa) 
  ymnig 
  vid 
  Pitlekaj. 
  

  

  Baffinsbay: 
  (f. 
  subsalsa) 
  Grönlands 
  vestkust 
  vid 
  TessarmiuL 
  

  

  Gen. 
  Ulva 
  (L.) 
  Wittr. 
  

   Monostr. 
  p. 
  9; 
  L. 
  Syst. 
  Nat. 
  Ed. 
  10, 
  p. 
  1346. 
  

  

  Ulva 
  Crassa 
  Kjellm. 
  

   Spetsb. 
  Thall. 
  2, 
  p. 
  44. 
  

   Beser, 
  et 
  Fig. 
  Ulva 
  crassa 
  Kjellm. 
  1. 
  c. 
  et 
  t. 
  3. 
  

  

  Syn. 
  Ulva 
  crassa 
  Kjellm. 
  1. 
  c. 
  et 
  Algenv. 
  Murm. 
  Meer. 
  p. 
  51. 
  

   » 
  latissima 
  Kjellm. 
  Vinteralgv. 
  p. 
  65. 
  

  

  