﻿364 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA 
  

  

  ytan 
  ojemn, 
  blädclrig 
  säck, 
  hvilken 
  når 
  en 
  längd 
  af 
  10 
  cm., 
  med 
  

   en 
  diameter 
  af 
  3 
  — 
  4 
  cm. 
  Den 
  har 
  en 
  mycket 
  blekt 
  grön 
  eller 
  

   gröngul 
  färg, 
  svag 
  eller 
  ingen 
  glans, 
  är 
  af 
  lös 
  konsistens 
  och 
  

   slipprig, 
  så 
  att 
  cl 
  en 
  vid 
  konservering 
  fäster 
  hårdt 
  vid 
  papper. 
  

   Omsider 
  uppkommer 
  vid 
  toppen 
  en 
  spricka, 
  hvilken 
  sträcker 
  

   sig 
  mer 
  eller 
  mindre 
  långt 
  ned, 
  stundom 
  nära 
  till 
  basen, 
  hvar- 
  

   vid 
  bålen 
  utbreder 
  sig, 
  men 
  flikas 
  icke 
  eller 
  obetydligt. 
  Då 
  

   den 
  är 
  zoosporförande 
  når 
  den 
  en 
  längd 
  af 
  15 
  cm. 
  med 
  en 
  

   nästan 
  lika 
  stor 
  bredd 
  i 
  sin 
  öfre 
  utbredda 
  del 
  (fig. 
  1). 
  

  

  Dess 
  nedersta 
  del 
  bildas 
  af 
  klubblika 
  celler 
  med 
  starkt 
  

   gelinerade 
  membraner. 
  Dessas 
  skaftändar 
  bilda 
  vidfästnings- 
  

   organet. 
  Klubbhufvudena 
  äro 
  spolformiga, 
  spolformigt 
  c} 
  7 
  lin- 
  

   driska, 
  nästan 
  cylindriska, 
  utdraget 
  äggformiga, 
  deras 
  cell- 
  

   rum, 
  cler 
  de 
  äro 
  som 
  tjockast, 
  5 
  — 
  10 
  ju. 
  i 
  genomskärning. 
  På 
  

   ett 
  tvärsnitt 
  intaga 
  klubbhufvudena 
  mestadels 
  bålens 
  ena, 
  skaf- 
  

   ten 
  den 
  andra 
  kanten. 
  Denna 
  del 
  af 
  bålen 
  är 
  30 
  — 
  40 
  f±. 
  tjock; 
  

   (lig. 
  2-3). 
  

  

  På 
  ett 
  par 
  millimeters 
  afstånd 
  från 
  fästorganet 
  blir 
  bålen 
  

   monostromatisk 
  och 
  bildas 
  här 
  liksom 
  högre 
  upp, 
  så 
  länge 
  

   den 
  är 
  steril, 
  af 
  celler, 
  hvilka 
  i 
  tvärgenomskärning 
  hafva 
  fyr- 
  

   kantiga 
  cellrum 
  med 
  än 
  skarpvinkliga, 
  än 
  något 
  afrundade 
  

   hörn. 
  De 
  äro 
  än 
  qvadratiska, 
  än 
  rektangulära 
  och 
  i 
  senare 
  

   fallet 
  med 
  största 
  längden 
  oftast 
  parallelt 
  med 
  bålens 
  yta. 
  Den 
  

   monostromatiska 
  delen 
  är 
  40 
  — 
  45 
  ju. 
  tjock, 
  cellrummen 
  10 
  — 
  15 
  

   ju. 
  höga, 
  väggen 
  alltså 
  af 
  betydlig 
  tjocklek. 
  Klorofyllkrop- 
  

   pen 
  fyller 
  än 
  hela, 
  än 
  endast 
  en 
  del 
  af 
  cellrummet. 
  Vid 
  

   bålens 
  midt 
  äro 
  de 
  vegetativa 
  cellerna, 
  sedda 
  från 
  ytan, 
  4 
  — 
  5- 
  

   kantiga, 
  med 
  mer 
  eller 
  mindre 
  rundade 
  cellrum 
  och 
  med 
  tjocka 
  

   väggar. 
  Deras 
  längsta 
  diameter 
  uppgår 
  till 
  omkring 
  20 
  — 
  25 
  /i. 
  

   (fig. 
  4 
  — 
  5). 
  Den 
  zoosporförande 
  delen 
  af 
  bålen 
  är 
  bildad 
  af 
  celler, 
  

   som, 
  från 
  ytan 
  sedda, 
  hafva 
  cirkelrunda 
  cellrum, 
  10—17 
  fi. 
  i 
  dia- 
  

   meter, 
  med 
  mycket 
  tjocka 
  cellväggar. 
  I 
  en 
  tvär 
  genomskärning 
  

   äro 
  cellrummen 
  antingen 
  cirkelrunda 
  eller 
  cirkelrundt 
  elliptiska, 
  

   med 
  längdaxeln 
  17 
  — 
  22 
  u., 
  vinkelrät 
  mot 
  bålens 
  yta 
  (fig. 
  6 
  — 
  7). 
  

  

  Lefnadsförhållanden, 
  Växten 
  är 
  litoral, 
  vidfäst 
  andra 
  alger, 
  

   mest 
  Halosaccion 
  ramentaceum. 
  Den 
  växer 
  spridd 
  på 
  öppen 
  

   kust. 
  Zoosporförande 
  exemplar 
  äro 
  tagna 
  i 
  slutet 
  af 
  juli 
  och 
  

   början 
  af 
  augusti. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  Norska 
  polarhafvet. 
  Här 
  

   är 
  den 
  sparsam. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gjesvser, 
  ungefär 
  

   Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndorter. 
  Finmarken 
  vid 
  Maasö 
  och 
  Gjesvser, 
  på 
  båda 
  

   ställena 
  lokal 
  och 
  sparsam. 
  

  

  