﻿366 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALG 
  FLORA. 
  

  

  kant 
  är 
  tjockleken 
  något 
  mindre, 
  25 
  — 
  30 
  //., 
  cellrummen 
  något 
  

   lägre 
  och 
  bredare, 
  nästan 
  runda. 
  De 
  zoosporförande 
  cellerna 
  

   hafva 
  något 
  tunnare 
  väggar 
  än 
  cle 
  vegetativa, 
  mera 
  lika 
  tjocka 
  

   mellanväggar 
  och 
  något 
  större 
  cellrum 
  (lag. 
  9 
  — 
  10). 
  

  

  Lefnadsförliållanden. 
  Växer 
  inom 
  litoralregionen 
  på 
  öppen 
  

   kust 
  något 
  sällskaplig, 
  ehuru 
  icke 
  i 
  större 
  individmängd, 
  fäst 
  

   på 
  litorala 
  alger 
  såsom 
  Corallina, 
  Rhodoméla 
  lycopodioides, 
  Halo- 
  

   saccion, 
  Fucaceer 
  eller 
  på 
  maskhus 
  och 
  på 
  sten. 
  I 
  början 
  af 
  

   augusti 
  har 
  jag 
  vid 
  Finmarkens 
  kust 
  funnit 
  såväl 
  fullt 
  ut- 
  

   vuxna, 
  zoosporförande 
  som 
  mycket 
  unga, 
  knapt 
  en 
  millimeter 
  

   höga 
  exemplar. 
  

  

  Utbredning. 
  Hittills 
  endast 
  känd 
  från 
  Norges 
  nordkust. 
  

   Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gjesvaer, 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndorter. 
  Nordlanden, 
  enligt 
  exemplar 
  i 
  Kleens 
  herba- 
  

   rium, 
  Finmarken: 
  Maasö, 
  lokal, 
  men 
  temligen 
  ymnig, 
  Gjesvaer, 
  

   lokal 
  och 
  sparsam. 
  

  

  MONOSTROMA 
  ANGICAVA 
  llob. 
  

  

  M. 
  thallo 
  callo 
  radicali 
  adnato, 
  initio 
  vesicam 
  pyriformem 
  constituente, 
  

   deinde 
  expanso, 
  merabranaceo, 
  flaccido, 
  lubrico, 
  fusco-viride, 
  demum 
  palle- 
  

   scente, 
  parce 
  laciniato, 
  margine 
  piano, 
  lacerato; 
  parte 
  monostromatica 
  45 
  — 
  60 
  

   ,«, 
  crassa, 
  cellulis 
  in 
  sectione 
  transversa 
  thalli 
  lumina 
  cellularia 
  verticaliter 
  

   rectangularia, 
  angulis 
  rotundatis, 
  25 
  — 
  28 
  p. 
  älta, 
  8 
  — 
  10 
  ,«. 
  lata 
  praebentibus, 
  

   corpore 
  chlorophylloso 
  cellulas 
  vegetativas 
  non 
  explente. 
  Tab. 
  29. 
  

  

  Beshrifning. 
  Vidfästningsorganet 
  en 
  callus 
  radicalis. 
  Såsom 
  

   ung 
  har 
  växten 
  formen 
  af 
  en 
  päronformig 
  blåsa, 
  hvilken 
  nål- 
  

   en 
  längd 
  af 
  5 
  och 
  en 
  tvärdiameter 
  upptill 
  af 
  4 
  cm. 
  Denna 
  

   brister 
  i 
  toppen 
  och 
  remnar 
  ända 
  till 
  basen, 
  h 
  varvid 
  bålen 
  

   breder 
  ut 
  sig 
  och 
  uppflikas 
  under 
  sin 
  vidare 
  tillväxt 
  oregel- 
  

   bundet. 
  Ett 
  fullt 
  utväxt, 
  zoosporförande 
  exemplar 
  i 
  mina 
  sam- 
  

   lingar 
  har 
  en 
  nästan 
  njurformig 
  omkrets, 
  kanten 
  flikig 
  och 
  

   sargad, 
  men 
  ej 
  krusig. 
  Till 
  färgen 
  är 
  växten 
  i 
  yngre 
  stadium 
  

   mörkgrön, 
  med 
  dragning 
  åt 
  brunt, 
  vid 
  tilltagande 
  ålder 
  bleknar 
  

   den. 
  Den 
  är 
  utan 
  glans, 
  slemmig 
  och 
  af 
  lös 
  konsistens 
  (fig. 
  1). 
  

  

  Bålens 
  nedre 
  del 
  bildas 
  af 
  klubblika 
  celler, 
  hvilka 
  från 
  

   bålens 
  ena 
  yta 
  sträcka 
  sig 
  i 
  sned 
  riktning 
  nedåt 
  mot 
  den 
  

   andra. 
  Klubbhufvudena 
  äro 
  långsträckta, 
  utdraget 
  omvändt 
  

   äggformiga, 
  cylindriska 
  eller 
  spolformiga, 
  ofta 
  krökta 
  (fig. 
  2 
  — 
  3). 
  

   Den 
  sterila 
  monostromatiska 
  delen 
  af 
  bålen 
  är 
  45 
  — 
  50 
  ju. 
  tjock, 
  

   bildad 
  af 
  smala 
  och 
  höga 
  celler. 
  I 
  bålens 
  tvärgenomskärning 
  

   visa 
  sig 
  cellrummen 
  vertikalt 
  rektangulära, 
  med 
  starkt 
  afrun- 
  

   dade 
  hörn. 
  Deras 
  höjd 
  är 
  omkring 
  25, 
  deras 
  bredd 
  8 
  — 
  10 
  /a. 
  

   Endokromet 
  fyller 
  icke 
  cellrummet 
  (fig. 
  4 
  — 
  5). 
  

  

  