﻿VEG 
  A-EXPEDITIONEKS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  371 
  

  

  uppehåller 
  sig, 
  såväl 
  på 
  öppen 
  som 
  skyddad 
  kust, 
  i 
  salt 
  eller 
  

   något 
  bräckt 
  vatten, 
  fäst 
  på 
  sten 
  eller 
  alger. 
  Stundom 
  träffas 
  

   den 
  dock 
  äfven 
  här 
  inom 
  sublitoralregionen, 
  men 
  ligger 
  då 
  

   lös 
  på 
  bottnen. 
  Dylika 
  exemplar 
  hafva 
  stundom 
  en 
  betydlig 
  

   storlek. 
  Mina 
  samlingar 
  innehålla 
  ett 
  sådant, 
  som 
  är 
  30 
  cm. 
  

   långt 
  och 
  40 
  cm. 
  bredt. 
  Då 
  den 
  förekommer 
  på 
  sådana 
  ställen, 
  

   bäck- 
  och 
  elfmynningar, 
  der 
  vattnet 
  är 
  något 
  bräckt, 
  får 
  växten 
  

   en 
  gulgrön 
  färg 
  och 
  lösare 
  konsistens. 
  Vid 
  Skandinaviens 
  

   kust 
  lefver 
  den 
  mestadels 
  sällskaplig 
  och 
  bidrar 
  i 
  väsentlig 
  

   grad 
  till 
  vegetationsprägeln 
  inom 
  litoralregionen. 
  Vid 
  Spets- 
  

   bergens 
  kust 
  har 
  jag 
  funnit 
  zoosporförande 
  exemplar 
  i 
  juli, 
  

   vid 
  Finmarkskusten 
  i 
  augusti. 
  

  

  Utbredning. 
  Tillhör 
  de 
  norr 
  om 
  Atlanten 
  liggande 
  delarna 
  

   af 
  polarhafvet. 
  Vid 
  Norges 
  kust 
  uppträder 
  den 
  i 
  stor 
  ymnig- 
  

   het 
  och 
  så 
  synes 
  äfven 
  vara 
  fallet 
  i 
  Baffmsbay. 
  Dess 
  säkert 
  

   kända 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Fairhaven 
  vid 
  Spetsbergens 
  nord- 
  

   vestkust, 
  Lat. 
  N. 
  79° 
  49'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden, 
  temligen 
  all- 
  

   män, 
  Tromsö 
  amt 
  vid 
  Renö, 
  Finmarken, 
  allmän 
  och 
  ymnig 
  

   vid 
  Maasö, 
  Gjesvser 
  och 
  Mageröns 
  sydkust, 
  mera 
  sparsam 
  vid 
  

   Oxfjord 
  och 
  Talvik. 
  

  

  Grönlandshafvet 
  : 
  Längs 
  Spetsbergens 
  vest- 
  och 
  nordvest- 
  

   kust, 
  temligen 
  allmän, 
  men 
  icke 
  ymnig; 
  den 
  allmännaste 
  af 
  

   Spetsbergens 
  Ulvaceer. 
  

  

  MurmansJca 
  hafvet: 
  vestkusten 
  af 
  No 
  vaja 
  Semlja 
  och 
  Wai- 
  

   gatsch, 
  temligen 
  allmän, 
  men 
  ej 
  ymnig. 
  

  

  Baffmsbay: 
  Cumberland 
  Sound 
  (?), 
  allmän; 
  antagligen 
  all- 
  

   män 
  och 
  ymnig 
  vid 
  Grönlands 
  vestkust, 
  högt 
  mot 
  norr. 
  Om 
  

   den 
  växt, 
  som 
  Ashmead 
  kallat 
  Viva 
  latissima 
  (? 
  ) 
  , 
  såsom 
  jag 
  

   antar, 
  är 
  denna 
  art, 
  så 
  skulle 
  den 
  vara 
  anträffad 
  ända 
  till 
  

   norr 
  om 
  78:de 
  breddgraden. 
  Jag 
  har 
  sett 
  exemplar 
  från 
  Tes- 
  

   sarmiut, 
  Nanortalik, 
  Julianeshaab, 
  Godthaab, 
  Sukkertoppen 
  och 
  

   Holstenborg. 
  

  

  Gen. 
  Diplonema 
  novum 
  nomen. 
  

   Typ. 
  Ulva 
  percursa 
  Le 
  Jol. 
  Liste 
  Alg. 
  Cherb. 
  p. 
  55. 
  

  

  Diplonema 
  Percursum 
  (A 
  g.) 
  

   Conferva 
  percursa 
  Ag. 
  Syn. 
  Alg. 
  p. 
  87. 
  

  

  f. 
  typica 
  nob. 
  

  

  f. 
  thalli 
  diametro 
  longiore 
  20 
  — 
  25 
  fi. 
  crasso; 
  cellulis 
  in 
  seotione 
  longi- 
  

   tudinali 
  rectangularibus, 
  membranis 
  tenuioribus. 
  

  

  