﻿VEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  381 
  

  

  - 
  f. 
  temiis 
  nob. 
  

  

  f. 
  quam 
  f. 
  typica 
  tenuior 
  et 
  ramosior; 
  ramis 
  cauloideis 
  30 
  — 
  40 
  p. 
  crassis, 
  

   e 
  cellulis 
  membrana 
  tenuiore 
  contextis, 
  rhizoideis 
  crebris. 
  

  

  Anmärkning 
  rörande 
  artens 
  former. 
  I 
  Köpenhamns 
  musei 
  

   herbarium 
  finnes 
  i 
  betydlig 
  mängd 
  en 
  Bhizoclonium 
  från 
  Grön- 
  

   land, 
  hvilken 
  så 
  nära 
  öfverensstämmer 
  med 
  den 
  af 
  mig 
  be- 
  

   skrifna 
  Bh. 
  pachydermum 
  från 
  No-vaja 
  Semlja, 
  att 
  den 
  svårligen 
  

   kan 
  anses 
  artskild 
  från 
  denna. 
  Den 
  är 
  mycket 
  grenig, 
  t. 
  

   o. 
  m. 
  mer 
  än 
  typisk 
  Bh.- 
  pachydermum, 
  med 
  två 
  slags 
  grenar, 
  

   talrika 
  rhizoidgrenar, 
  vanligen 
  bildade 
  af 
  flera 
  än 
  tre 
  celler, 
  

   och 
  temligen 
  sparsamma 
  cauloidgrenar, 
  som 
  utsända 
  rhizoid- 
  

   grenar 
  och 
  till 
  och 
  med 
  en 
  eller 
  annan 
  cauloidgren 
  af 
  högre 
  

   ordning. 
  Den 
  sympodiala 
  hufvudaxeln 
  är 
  betydligt 
  gröfre 
  än 
  

   biaxlarna 
  och 
  afslutas 
  nedåt 
  med 
  en 
  omvändt 
  konisk, 
  i 
  spetsen 
  

   skifformigt 
  utbredd 
  cell. 
  Hufvudaxelns 
  celler 
  hafva 
  mycket 
  

   tjocka, 
  tydligt 
  skiktade 
  väggar. 
  Från 
  hufvudformen 
  skiljer 
  

   den 
  sig 
  hufvudsakligen 
  genom 
  sina 
  smalare 
  cauloidgrenar, 
  

   som 
  vanligen 
  endast 
  är 
  o 
  30 
  — 
  40 
  t 
  a. 
  i 
  diameter. 
  Deras 
  cellväggar 
  

   äro 
  något 
  tunnare 
  än 
  hos 
  f. 
  typica, 
  ehuru 
  de 
  dock 
  äfven 
  hos 
  

   f. 
  tennis, 
  särskildt 
  i 
  cauloidgrenarnas 
  nedre 
  delar, 
  äro 
  mycket 
  

   tjockare 
  än 
  hos 
  det 
  största 
  antalet 
  kända 
  Bhizoclonier. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Tillhör 
  litoralregionen. 
  Vid 
  Novaja 
  

   Semlja 
  fann 
  jag 
  den 
  bilda 
  ett 
  glest 
  lager 
  på 
  klipphällar 
  i 
  Öfre 
  

   vattenmärket. 
  Sedermera 
  har 
  jag 
  vid 
  Sibiriens 
  nordkust 
  träffat 
  

   den 
  i 
  laguner 
  med 
  något 
  bräckt 
  vatten, 
  bildande 
  löst 
  på 
  bott- 
  

   nen 
  liggande 
  mattor. 
  Endast 
  sterila 
  exemplar 
  kända. 
  

  

  Utbredning. 
  Arten 
  synes 
  hafva 
  en 
  vidsträckt 
  utbredning 
  

   inom 
  det 
  arktiska 
  området. 
  Är 
  antagligen 
  cirkumpolär. 
  Dess 
  

   nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Karmakulbay 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vest- 
  

   kust, 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  72° 
  30'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Murmanska 
  hafvet: 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  

   sparsam 
  vid 
  Karmakulbay. 
  

  

  Sibiriska 
  Ishafvet: 
  Pitlekaj. 
  

  

  Baffinsbay: 
  Grönlands 
  vestkust 
  utan 
  närmare 
  angifven 
  

   lokal. 
  

  

  Rhizoclonium 
  Riparium 
  (Roth) 
  Har 
  v. 
  

  

  Phyc. 
  Brit. 
  t. 
  238. 
  Conferva 
  riparia 
  Eoth, 
  Cat. 
  Bot, 
  3, 
  p. 
  216. 
  

  

  Descr. 
  Conferva 
  implexa 
  Aresch. 
  Phyc. 
  Scand. 
  p. 
  434. 
  

   Fig. 
  Rhizoclonium 
  riparium 
  Harv. 
  1. 
  c. 
  

   Exsicc. 
  Conferva 
  implexa 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  136. 
  

   Syn. 
  Conferva 
  arenosa 
  Croall, 
  Fl. 
  Disc. 
  p. 
  46 
  (?). 
  

  

  » 
  obtusangula 
  Sommerf. 
  Suppl. 
  p. 
  195. 
  

  

  