﻿TEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  383 
  

  

  f. 
  typica. 
  

  

  Beser. 
  Conferva 
  melagonium 
  Web. 
  et 
  Mohr. 
  1. 
  c. 
  

  

  Fig. 
  Chgetomorpha 
  Picquotiana 
  Kiitz. 
  Tab. 
  Phyc. 
  8, 
  t. 
  58. 
  

   Exsicc. 
  » 
  melagonium 
  Wittr. 
  et 
  Nordst. 
  Alg. 
  exsicc. 
  N:o 
  415. 
  

  

  f. 
  rupincola 
  Are 
  sch. 
  

  

  Conferva 
  melagonium 
  var. 
  rupincola 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  275, 
  a. 
  

   Descr. 
  Conferva 
  melagonium 
  Harv. 
  Phyc. 
  Brit. 
  t. 
  99. 
  A. 
  

   Fig. 
  Chgetomorpha 
  melagonium 
  Kiitz. 
  Tab. 
  Phyc. 
  ?>, 
  t. 
  61. 
  

   Exsicc. 
  Conferva 
  melagonium 
  var. 
  rupincola 
  Aresch. 
  1. 
  c. 
  

  

  Syn. 
  Chaetomorpha 
  melagonium 
  Dickie, 
  Alg. 
  Cumberl. 
  p. 
  239. 
  

  

  * 
  » 
  Gobi, 
  Algenfl. 
  Weiss. 
  Meer. 
  p. 
  87. 
  

  

  » 
  » 
  Kjellm. 
  Algenv. 
  Murm 
  Meer. 
  p. 
  56. 
  

  

  » 
  -> 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  45. 
  

  

  > 
  Zeller, 
  Zweite 
  d. 
  Polarf. 
  p. 
  83. 
  

  

  Conferva 
  linum 
  Post. 
  et 
  Rupr. 
  111. 
  Alg. 
  p. 
  II, 
  Cfr. 
  Gobi, 
  1. 
  c. 
  

  

  » 
  melagonium 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Progr. 
  p. 
  2; 
  Bidr. 
  p. 
  11; 
  GrönL 
  

  

  Alg. 
  p. 
  110. 
  

   Croall, 
  Fl. 
  Disc. 
  p. 
  461. 
  

   Dickie, 
  Alg. 
  Sutherl. 
  1, 
  p. 
  143; 
  2, 
  p. 
  192; 
  

   Alg. 
  Walker, 
  p. 
  86. 
  

   » 
  » 
  Eaton, 
  Liste, 
  p. 
  44. 
  

  

  Kjellm. 
  Vinteralgv. 
  p. 
  65; 
  Spetsb. 
  Thall. 
  2, 
  

   p. 
  56; 
  Kariska 
  hafvets 
  Algv. 
  p. 
  29. 
  

   » 
  > 
  Lindb. 
  Bot, 
  Not, 
  p. 
  158. 
  

  

  Lyngb. 
  Hydr. 
  Dan. 
  p. 
  148. 
  

   Nyl. 
  et 
  Ssel. 
  Herb. 
  Fenn. 
  p. 
  75. 
  

   Wittr. 
  in 
  Heugl. 
  Eeise, 
  p. 
  284. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Formen 
  rupincola 
  är 
  litoral, 
  växande 
  

   i 
  klipphålor 
  eller 
  på 
  sandbetäckta 
  klipphällar. 
  Hufvudformen 
  

   är 
  deremot 
  alltid 
  sublitoral, 
  förekommande 
  på 
  2 
  — 
  15 
  famnars 
  

   djup, 
  helst 
  på 
  grusbotten. 
  Den 
  växer 
  än 
  på 
  öppen, 
  än 
  på 
  

   skyddad 
  kust, 
  fäst 
  på 
  sten 
  eller 
  (mera 
  sällan) 
  på 
  alger. 
  Jag 
  

   har 
  alltid 
  träffat 
  den 
  spridd, 
  men 
  de 
  större 
  massor 
  af 
  den, 
  

   som 
  hemförts 
  från 
  Grönland, 
  synas 
  ange, 
  att 
  den 
  här 
  åtmin- 
  

   stone 
  stundom 
  uppträder 
  sällskaplig. 
  Vid 
  Spetsbergens 
  nord- 
  

   kust 
  är 
  den 
  stadd 
  i 
  utveckling 
  under 
  hela 
  vintern. 
  Vid 
  Fin- 
  

   marken 
  har 
  jag 
  sett 
  zoosporförande 
  exemplar 
  i 
  juli. 
  

  

  Utbredning. 
  Cirkumpolär. 
  Maximum 
  af 
  fr 
  eq 
  vens 
  synes 
  

   den 
  hafva 
  i 
  Baffinsbay. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Discovery- 
  

   bay 
  i 
  Smith 
  Sound, 
  Lat 
  N. 
  81° 
  41'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarliafvet 
  : 
  Nordlanden 
  (f. 
  typica 
  och 
  f. 
  

   rupincola) 
  lokal 
  och 
  sparsam, 
  Finmarken 
  .vid 
  Maasö, 
  f. 
  rupin- 
  

   cola 
  temligen 
  allmän 
  och 
  ymnig, 
  f. 
  typica 
  lokal 
  och 
  sparsam. 
  

  

  Grönlandshafvet 
  : 
  (f. 
  typica) 
  allmänt 
  utbredd 
  men 
  ej 
  ymnig 
  

   vid 
  Spetsbergens 
  kust, 
  Sabine-ön 
  vid 
  Grönlands 
  ostkust. 
  

  

  