﻿TEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  391 
  

  

  som 
  de 
  spetsbergska 
  exemplaren. 
  Den 
  torde 
  vara 
  att 
  be- 
  

   trakta 
  såsom 
  en 
  mellanform 
  mellan 
  den 
  spetsbergska 
  C. 
  Norden- 
  

   sMöldianum 
  och 
  C. 
  longipes 
  från 
  Norges 
  nordkust. 
  På 
  sista 
  

   tiden 
  har 
  ännu 
  en 
  form 
  af 
  slägtet 
  blifvit 
  iakttagen. 
  Den 
  är 
  

   funnen 
  vid 
  Nord- 
  Amerikas 
  nordostkust. 
  Enligt 
  hvad 
  Foslie 
  

   i 
  bref 
  meddelat 
  mig, 
  kan 
  den 
  identifieras 
  med 
  C. 
  longipes, 
  

   ehuru 
  den 
  afviker 
  något 
  från 
  denna, 
  Mig 
  synes 
  den 
  sluta 
  

   sig 
  närmare 
  än 
  C. 
  longipes 
  till 
  C. 
  gregarium. 
  Häraf 
  framgår 
  

   alltså, 
  att 
  det 
  under 
  senare 
  tid 
  visat 
  sig, 
  att 
  slägtet 
  Codiolum 
  i 
  

   de 
  nordiska 
  hafven 
  äger 
  ett 
  betydligt 
  antal 
  former, 
  hvilka 
  äro 
  

   endast 
  svagt 
  differentierade 
  och 
  möjligen 
  rättast 
  att 
  betrakta 
  

   såsom 
  former 
  af 
  samma 
  art. 
  Det 
  är 
  synbarligen 
  ett 
  slägte 
  stadt 
  

   i 
  artbildning. 
  Ännu 
  torde 
  emellertid 
  de 
  urskilda 
  arterna 
  böra 
  

   bibehållas, 
  till 
  dess 
  flera 
  former 
  blifvit 
  upptäckta 
  på 
  andra 
  

   håll, 
  hvilket 
  säkerligen 
  skall 
  inträffa, 
  sedan 
  en 
  gång 
  uppmärk- 
  

   samheten 
  blifvit 
  skarpare 
  riktad 
  på 
  dessa 
  små, 
  lätt 
  förbisedda 
  

   alger. 
  De 
  sista 
  fynden 
  gifva 
  vid 
  handen, 
  att 
  de 
  ej 
  äro 
  några 
  

   sällsyntheter 
  och 
  att 
  de 
  äga 
  en 
  vidsträckt 
  utbredning 
  såväl 
  

   vid 
  gamla, 
  som 
  nya 
  verldens 
  kust. 
  Jag 
  fattar 
  här 
  C. 
  Norden- 
  

   sMöldianum 
  så, 
  att 
  den 
  inbegriper 
  såväl 
  spetsbergsformen 
  som 
  

   finmarksformen. 
  Den 
  når 
  en 
  längd, 
  som 
  vanligen 
  ej 
  öfver- 
  

   stiger 
  600 
  a. 
  Klubbhufvudets 
  tjocklek 
  uppgår 
  vanligen 
  till 
  

   25 
  — 
  50 
  /i., 
  stundom, 
  på 
  exemplar 
  från 
  Finmarken, 
  till 
  70 
  y.. 
  

   Klubbhufvudet 
  är 
  i 
  de 
  flesta 
  fall 
  längre, 
  stundom 
  lika 
  långt 
  

   som 
  eller 
  något 
  kortare 
  än 
  skaftet 
  och 
  har 
  en 
  utdraget 
  om- 
  

   vändt 
  äggrund 
  form. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Bildar 
  jämte 
  TJrospora 
  penicilliformis 
  

   ett 
  tunt 
  öfverdrag 
  på 
  stenar 
  inom 
  litoralregionen, 
  på 
  öppen 
  

   kust. 
  Den 
  växer 
  sällskaplig, 
  i 
  betydliga 
  individmassor. 
  Vid 
  

   Spetsbergens 
  nordkust 
  har 
  jag 
  funnit 
  zoosporförande 
  exemplar 
  

   i 
  juli, 
  vid 
  Norges 
  Finmarkskust 
  mot 
  slutet 
  af 
  augusti. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  från 
  Norska 
  polarhafvet 
  och 
  östra 
  Grön- 
  

   landshafvet. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Duympoint 
  vid 
  Spets- 
  

   bergens 
  nordkust, 
  Lat. 
  N. 
  79° 
  30'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Finmarken 
  vid 
  Maasö, 
  lokal 
  

   men 
  ymnig. 
  

  

  Grönlandshafvet 
  : 
  Spetsbergens 
  nordkust, 
  Duympoint, 
  lokal, 
  

   föga 
  ymnig. 
  l 
  

  

  1 
  Genom 
  misstag 
  har 
  uppgifvits, 
  att 
  den 
  under 
  N.o 
  425 
  i 
  Alg. 
  Scand. 
  

   exsicc. 
  utdelade 
  C. 
  Nordeyiskiöldianum 
  skulle 
  förskrifva 
  sig 
  från 
  Insidce 
  Spets- 
  

   bergenses. 
  Så 
  är 
  icke 
  fallet. 
  Växten 
  är 
  tagen 
  vid 
  Norges 
  nordkust 
  vid 
  

   Maasö 
  i 
  Finmarken 
  på 
  samma 
  ställe 
  och 
  vid 
  samma 
  tid, 
  som 
  de 
  i 
  Wittr. 
  et 
  

   Nordst. 
  Alg. 
  exsicc. 
  N:o 
  51 
  utdelade 
  exemplaren. 
  

  

  