34 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



utvecklande) och stundom äfven annan utvecklings-riktning (hos Ceramium nitens, Tab. III. fig. 20). 

 Då nu här delningen och utvecklingen af dottercellerne försiggått inom membranen af en gemensam 

 modercell, så måste till följe af cellernes olikhet inbördes och genom de lamellösa väggarnes olika 

 pericentriska skiktning, modercellens membran angifva sig såsom en från dottercellernes fullkom- 

 Iigen skiljd. Ett tvärsnitt af en Ceramiitråd visar också genast en yttre (trådens allmänna) och en 

 inre (ledets särskilda) membran, hvardera med sin lamellösa skiktning (jfr. Tab. III. fig. 15 — 16). I 

 den lamellösa ytterväggen ligga derjemte inbäddade och på alla sidor om densamma omslutne mindre 

 celler, hvilka i sin ordning kunna observeras omsluta sina egna dotterceller, bildande särskilda cell- 

 körtlar (Tab. III. fig. 14). Här måste det vara tydligt, att deu yttre membranen hvarken kan vara 

 den inre ledcellens membran, efter som den ligger åtminstone delvis utanför cortical-cellerne ; den 

 kan icke heller tillhöra cortical-cellerne, hvilka äro både till storlek och skiktning mycket afvikande; 

 den måste sålunda vara en membran för sig, och vi hafva således här ett tydligt exempel på den 

 yttre, hela vexten omklädande membranens framträdande såsom tydligen särskildt organ. 



Jemför man nogare snittet af en articulerad tråd, sådan den förekommer i många Florideers 

 inre lager, med genomsnittet af en Ceramiitråd, så finner man ock dem emellan den väsendtliga 

 skillnad, att det förra ofta endast visar 2:ne concentriska ringar (motsvarande contourerne af mem- 

 branens yttre och inre gTäns), i den sednare åter (Tab. III. fig. 16) ser man 3:ne dylika ringar, den 

 yttersta motsvarande den allmänna membranens yttergräns, den innersta motsvarande ledcellens inner- 

 gräns, under det den medlersta utgör gränslinien emellan den allmänna membranen och den särskilda 

 cellen. Emedan i förra fallet tråden är hemtad ifrån en inre del, så finnes icke här det allmänna 

 yttre betäckningslagret, och detta kan således i snittet icke heller synas. 



Det har stundom lyckats mig att genom en kortare tråds glidning under täckglaset få pre- 

 parat af Ceramium rubrum och nästående former, uti hvilka den allmänna membranen jemte cortical- 

 lagret glidit undan (jfr. Tab. III. fig. 17) och lemnat de inre ledcellerne fullkomligt afklädda (1. c. 

 fig. 18 — 19). Dessa syntes då blott omgifna af sin egen membran, fria och hela hvar för sig, så vidt 

 jag kunde se, utan spår till någon ruptur, hvardera (de ur äldre trådar) nästan med form af en tunna, 

 ifrån hvilkens något tillrundade bottenkanter starkare och svagare veck eller likasom trådstammar 

 syntes utgå och derifrån utbreda sig öfver sidorne, der de likasom förlora sig l ) i den tunna mem- 

 branen. Hos några af de blottade cellerne såg jag bottnen utdragen till ett trubbigt coniskt utsprång, 

 hvilket syntes sammanhänga med närmaste cells motsvarande botten; men hos andra såg jag icke 

 detta bottnens utsprång. Afven hos Dudresnaja (Tab. XVI. fig. 8), hvars stora axila celler stundom 

 äro serdeles genomskinliga, har jag sett den inre leden mycket tydligt skiljd såsom egen cell ifrån 

 den allmänna membran, som sammanfattar alla. Jag skall nedanför återkomma till denna structur. 



Af hvad som blifvit anfördt, och företrädesvis med ledning af Ceramiernes structur, vågar jag 

 sålunda draga den bestämda slutsats, att en gemensam, hela vexten omslutande cuticula förekom- 

 mer hos Florideerne; att denna anlägges redan från begynnelsen såsom en särskild del och fortfar 

 sedermera att hos dem utgöra ett ständigt bestående yttre betäckningslager, hos några under form af 

 ett pellucidt och mera gelatinöst hylle, hos andra blir det fastare och mera membranlikt; att detta lager 

 synes alltjemt regenereras eller tillvexa inifrån, under det att det småningom utåt förbrukas. Om 

 det hos några genom ymnighet och beskaffenhet mera närmar sig Nostochineernes gelatinösa hylle, 

 så har det hos andra mera character af de högre vexternes cuticula, och Florideerne torde sålunda 

 kunna anses lemna öfvergångsformer emellan båda. 



Men har detta lager sålunda en allmännare förekomst, anlägges det tidigt såsom eget organ 

 och fortfar det såsom sådant under hela vextens lif, tillvexer det på ett väl öfverallt temligen lika 



') Om de inre protoplasma-trådarne i en ung cell kunde antagas hafva en tendens att utspänna den i en sådan cell ännu tunna 

 membranen, så kunde man vara frestad ifrågasätta huruvida de här synliga trådstammarne eller vecken, för såvidt dessa 

 kunde antagas vara en constantare företeelse — de syntes mig förekomma jemväl hos Dudresnaja, ehuru här mindre samlade 

 i stammar — , kunde hafva någon function vid membranens contraction. Det bör här kanske anmärkas, att af de former, som 

 räknas till Cer. rubrum, några hafva de inre ledcellerne nästan under form af en karaffin; andra under form af en tunna, i. 

 yngre tillstånd mera tillrundade. Denna sannolikt olika arter antydande olikhet har ännu icke blifvit använd i den beskrif- 

 vande algologien. 



