KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 39 



förgreningar (Tab. XXIX. fig. 13), men här oändligen mycket finare och utlöpande ända mot ytan 

 af pericarpiet emellan det corticala lagrets större och rundade celler. De fina trådarne synas på 

 detta sätt har knappast hafva samma bestämmelse som pericarpiets egentliga cell-lager; de synas sna- 

 rare halva någon betydelse för den starkt utbildade cuticulan, som de i olika riktningar genomkorsa. 

 Jag har icke hos något annat slägte af Florideerne sett något motsvarande till detta slag capillärer. 





7. Om cellernes innehåll under olika utveeklingstillstånd och i olika lager af bålen. 



Likasom cellernes form under utvecklingen förändras för olika ändamål, och ofta på annat sätt 

 efter riktningen af de lager i fröns som de tillhöra, så är också innehållet ofta olika i yngre och 

 äldre celler, olika i de yttre och de inre lagren. Hos Florideerne synes det vara lag, att det cel- 

 lernes färgade endochrom, som ger åt dessa vexter en så ovanlig färg, hufvudsakligen förekommer i 

 deras yttre, med det omgifvande vattnet i närmaste samband stående cellrader. Dessa torde i all- 

 mänhet också vara de yngste; och det kunde således synas, som det i allmänhet vore de yttre och 

 de yngre cellerne, inom hvilka de inom vexten upptagna ämnena undergå sina för näringen nödiga 

 förvandlingar ! ). 



Hos de Ceramier, som fordom sammanfattades under benämningen Ger. diaphanum, äro led- 

 cellerne i nedre och äldre delar nästan genomskinligt hvita; och de färgade bälten, som likasom åt- 

 skilja dessa hyalina leder, bildas af cortical-lagrets små, med ett färgadt endochrom fyllda celler. 

 Uti trådarnes öfre och yngre delar är förhållandet i så måtto olika, att äfven ledcellerne här hafva 

 ett färgadt innehåll, som i de yngste synes vara af samma beskaffenhet som i cortical-cellerne, men 

 i något äldre redan är mycket ljusare; man vore frestad att säga, att det här vore mera utspädt inom 

 den sig alltmera förstorande ledcellens inre, innan det i än äldre synes aldeles försvunnet. 



Ett tunnt snitt af någon art (Gracilaria, Bhodymenia, Callophyllis), som har flera olika cell- 

 lager, visar i dessa motsvarande förändringar, — emellan cortical-lagrets yttre (vanligen yngre) celler 

 och de inre lagrens äldre. Xär man ser ett sådant snitt utbredt i en vattendroppe, förekommer det 

 för blotta ögat likasom försedt med en röd kant, och det inre synes hvitt eller genomskinligt. Cor- 

 tical-lagrets i allmänhet små, talrika och tätt packade celler äro fyllde af ett rödt endochrom, som 

 synes upptaga hela cellens inre. Uti de inre, oftast något större cellerne är detta endochrom glesare, 

 eller såsom färgadt innehåll försvunnet; stundom förekommer det ersatt af andra ämnen, som mer 

 eller mindre fylla dessa cellers inre. Det är således tydligt att det är cortical-lagrets celler, som 

 nästan uteslutande gifva färg åt den äldre vexten. Men många af dessa inre celler hafva en gång 

 tillhört cortical-cellerne; det är således också tydligt, att endochromet inom samma cell undergår 

 successiva förändringar. 



Huruvida det färgade innehållet utgöres af en flytande vätska, är väl icke säkert. Vid star- 

 kare förstoring ser man endochromet än mera homogent," än likasom bestående dels af ett kornigt 

 ämne, dels af en, som det synes, färgad saft. Uti de yttersta cellerne äro de båda ämnena så tätt 

 packade, att de väl sällan kunna särskiljas; när (t. ex. hos Delesseria alata) de subcorticala cellerne 

 äro nästan dubbelt större än de yttersta och förekomma mindre fyllda, har jag trott mig kunna ur- 

 skilja dels korn, dels en saft, ifrån hvilken färgen syntes utgå. Om vid genomskärning af en cell 

 med färgadt endochrom man icke ser någon märkbar utflytning, så kan väl detta antagas bero på en 

 adhassion till väggarne, och som således i det antydda hänseendet ingenting bevisar. Hos några der- 

 emot (t. ex. Bytiplilcea tinctoria) synes en saft lätt afsöndras och i sådan mängd, att den färgar det 

 omgifvande vattnet. Lägger man friska lefvande exemplar af Griffithsia-avter eller af Bornetia se- 

 cundiflora i sötvatten, så spränges nästan genast cellmembranen, och det färgade endochromet ut- 

 kastas med ett svagt gnistrande ljud (J. Ag. Alg. Med. p. 75), färgande vattnet och det papper, 



') Afven hos högre vattenvexter synes någon motsvarighet härtill förefinnas. Vattenbladen få derjemte ofta än utbredda ytor än 

 blifva de mycket findelta. Men de hos dessa ofta förekommande inre laeuneme torde icke hafva någon motsvarighet hos 

 Florideerne. 



