42 J. G. AGARDH, FLOMDEFRNES MORPHOLOGI. 



Hos många Florideer förekommer det som vore det inre lagrets större celler hvarken upp- 

 tagne af ett färgad t endochrom, icke heller fylda af stärkelsekorn. Företrädesvis har detta synts mig 

 vara fallet hos sådane, hvilkas väggar äfven i äldre delar förekomma mjuka och mera gelatinösa. 

 Hos desse har jag ofta sett cellens innervägg likasom öfverspunnen af ett blekgult ämne (proto- 

 plasma), som än synes bilda mera membranlika utbredningar, än är utdraget i trådar, som kunna vara 

 förenade genom anastomoser och grenar, stundom likasom coaguleradt på vissa ställen, bildande lika- 

 som korniga hopgyttringar, hvilka då de äro större stundom antaga en rundadt elliptisk form (en 

 cellkärna). Hos några har jag sett denna applicerad intill cellväggen (Chrysymenia-arter); i andra 

 fall — som det förekommit mig hos yngre och sig förökande celler — upphängd i det inre af cellen. 

 Vid tillsats af jod har jag sett detta ämne öfverallt antaga en gul eller stundom i ljusbrunt stötande 

 färg. Då hela endochromet i de små celler, som så ofta utgöra Florideernes cortical-lager, reagera 

 för jod på samma sätt, så torde det väl kunna ifrågasättas om icke den öfvervägande delen af dessa 

 cellers innehåll utgöres af samma (eller ett likartadt) ämne, protoplasma. Man kunde då föreställa 

 sig detsamma mera samladt i en nästan sammanflytande massa i de mindre och yngsta cellerne; och 

 mera glest i de större, här antagande form af band eller trådar. Hos andra celler, der vid tillsats af 

 jod endochromet antager en emellan gult och blått skiftande färg, kunde man tro detsamma utgöras 

 af en blandad, af protoplasma och stärkelse bestående massa J ). 



Hos Gallophyllis-axtevnQ förekomma förhållanden, som i sådant afseende torde förtjena upp- 

 märksamhet. Det inre lagret synes här likasom bildadt af 2:ne olika cellsystemer, nemligen af dels 

 stora, rundadt aflånga celler, ofta stälda i flera rader emellan de båda bladytorne (jfr Tab. XIV. fig. 

 2 och 6), dels mycket små celler (interstitial-celler) med en rundad triangulär omkrets, utdragne till 

 finare spetsar, medelst hvilka de sammanhänga med sina närmaste likartade celler. Dessa intaga 

 mellanrummen emellan de stora cellerne (intercellular-rummen) och öfverspinna likasom med ett gle- 

 sare nät deras ytor. Nätet kring den ena stora cellen sammanbindes med nätet kring de tillgrän- 

 sandes, och de yttersta interstitial-cellernes fina spetsar sammanbindas med cortical-lagrets celler af 

 ungefär liknande storlek. Åtminstone i yngre tillstånd synas interstitial-cellerne fylda med ett färgadt 

 endochrom, under det de stora cellerne förekomma än tomma, än mera fylda med ett kornigt inne- 

 håll. Vid tillsats af jod såg icke blott de 2:ne olika systemernes celler förhålla sig olika, utan äfven 

 båda slagen förhålla sig på olika sätt under olika vextens utvecklingsstadier. Uti en relativt yngre 

 fröns (Callophyllis augustifolia Tab. XIV. fig. 6) såg jag de stora cellerne hafva ett kornigt innehåll, 

 som för jod antog sin vanliga blå färg; under det interstitial-cellernes här intensivt färgade endo- 

 chrom blef, likasom cortical-cellernes, gulaktigt eller gulbrunt. Men här och hvar förekommo inter- 

 stitial-celler (de äldre och de till de stora cellernes functioner öfvergående), hvilka förhöllo sig så- 

 som de stora cellerne. Hos äldre exemplar af Callophyllis laciniata (med väl utbildade kantfimbrier), 

 såg jag de stora cellerne efter utseendet tomma, de små interstitial-cellerne äfven här med ett fargadt 

 endochrom; vid tillsats af jod blånade här samtliga de små cellernes innehåll, ifrån de innerstas ända 

 ut till de subcorticalas, men sjelfva cortical-lagrets celler antogo äfven här sin gulbruna färg. De 

 stora, till utseendet tomma cellerne i det inre såg jag här mycket tydligt öfvei-spunne af protoplas- 

 mans nätlikt förenade trådar. Skillnaden emellan interstitial-cellernes blånande nät, utanför de stora 

 cellernes väggar, och protoplasmans gulnande nät innanför desamma, var här på ett mycket märkbart 

 sätt i ögonfallande. Talrika tupfelrör, som öfverallt genomgingo den mellanliggande slemmiga cell- 

 väggen, upptogo utsprång ifrån båda, hvilka syntes sammanbinda det inre nätet med det yttre. 



Dessa förhållanden hos Callophyllis synas visa icke blott att de olika cellsystemerne torde 

 hafva i viss mån olika functioner, utan äfven att dessa functioner förändras under olika perioder i 



') Inbäddade i en duplicatur af cellväggen förekomma (såsom det synts mig företrädesvis i de näst yttersta cellerne) hos Hypnea 

 seticulosa egendomliga bildningar, hvilka jag snarast sknlle vara böjd att anse såsom en med protoplasma fylld springa i cell- 

 väggen (Tab. XXIX. fig. 16 a). Uti ett, som jag antagit, sednare stadium synes membranen på ena sidan om springan hafva 

 vidgats, likasom skulle här en ny cell komma att bildas, i hvars ena vägg den ursprungliga med plasma fyllda springan ännu 

 (1. c. fig. b) synes qvar — sålunda nästan erindrande om det sätt, hvarpå celler skulle enligt Schleidems åsigt utbildas af cy- 

 toblasten. Men under den anlagda cellens vidare förstoring trodde jag mig se den inneslutna cytoblasten få utseendet af en 

 krökt något plattad valk (1. c. fig. c), ofta förekommande på den mot grenens inre vända sidan af cellväggen. Om denna 

 springa eller slutliga valk är en cellkärnebildning, så synes mid den nog egendomlig för att förtjena omnämnande. 



