50 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



under tillräcklig förstoring, så torde det visa sig, att den utskjutande cellen redan förut förefinnes 

 såsom en inom modercellens gräns afskiljd del, bildande likasom en liten linsformig kropp ofvanför 

 den ojemförligt mycket större modercellens undre del, och äfven afskiljes derifrån genom ett dia- 

 phragma, innan den börjar utskjuta såsom ett utvändigt synligt nytt led (jfr Tab. I. fig. 10). Det 

 nya ledet anlägges således äfven här genom celldelning, men afskiljes såsom en obetydlig del af 

 modercellen; i det denna del redan från början utskjutes ifrån modercellen, tillvexer den likasom 

 uteslutande genom sin egen verksamhet x ). Den bildas och tillvexer sålunda mera i öfverensstämmelse 

 med tvillingcellerne i toppledet af en Geramium. Och det är väl nära nog samma bildningssätt som 

 förekommer vid bildningen af vissa Florideers nucleus. Modercellerne delas i dotterceller, hvilka 

 såsom outvuxne ligga inom modercellens gränser (jfr hos Viäalia spiralis tal). XXXIII. fig. 28; hos 

 Dasya tab. XXXII. fig. 27; hos Delesseria Tab. XXVII. fig. 12); men något förstorade (och ofta 

 åter delade) skjutas de ut utanför dessa gränser, och utgöra likasom enkla blindändar eller förgrenade 

 trådar utanför dessa. 



Det torde böra anmärkas att vid cellbildningen hos många Florideer sjelfva riktningen af dia- 

 phragmat icke synes hafva den stora betydelse, som man ofta synes hos högre vexter vara böjd att 

 tillmäta densamma; slägter, som sannolikt stå hvarandra mycket nära, kunna utbilda det ena (Deles- 

 seria) en axil cellrad, hvars leder afskiljas medelst transversela diaphragmer; det andra, Nitophyllmm, 

 kan sakna en sådan och cellernes diaphragmer antaga mot hvarandra olika riktningar. Hos slägtet 

 Desmia, som antagligen är ett mycket naturligt slägte, finnes ett toppled som hos några arter delas 

 genom transversela diaphragmer, men som hos andra delas genom alternerande sneda. Det förekom- 

 mer hos Florideerne ofta att former, som stå hvarandra mycket nära, hafva sphaärnsporerne delade på 

 olika sätr; hos vissa Callithamnier ligga sporerne med sneda vinklar skiljda ifrån hvarandra; hos andra 

 arter delas spha?rosporen genom transversela planer, som korsa hvarandra i räta vinklar. Afven hos olika 

 Ceramium-arter torde tvillinggrenarnes delningsdiaphragma icke vara till sin riktning fullkomligen lika. 



c) Celler utbildade af in ter cellulär gångar ( = interstitial-celler). Hos en Polysiphonia 

 äro trådarne ledade, och lederne delade i 4 eller flera siphoner (celler), stälda i en krets kring en 

 inre axil, som i form och storlek något afviker ifrån de pericentriska. På ett tvärsnitt (Tab. XXXIII. 

 fig. 7) synes nemligen den centrala cylindrisk-prismatisk, de pericentriska mera vigglika i genom- 

 snittet, med mot hvarandra plattade sidor; hörnen äro något tillrundade, förnämligast, utåt, så att 

 emellan den yttre membran, som omgifver hela ledet, och siphonernes tillrundade hörn ett intercel- 

 lular-rum måste bildas der, hvarest i utkanten 2:ne siphoner stöta intill hvarandra. I många fall är 

 detta intercellular-rums lumen knapt märkbart, men i andra blir det tydligt genom ett deri befintligt 

 färgadt innehåll; man jemföre t. ex. Harv. Phyc. Brit. tab. 155. fig. 7 — 9. Hos många arter af 

 slägtet förblifva de pericentriska siphonerne de ytterste cellerne; hos andra betäckas de af ett yttre 

 cortical-lager, hvilket består af mindre och ofta kortare celler än siphonerne. Följer man hos en art, 

 som har cortical-lager, stammens utsida uppifrån nedåt, så ser man i den öfre delen de längre och 

 bredare siphonerne upptaga leclernes utsida; längre ned spårar man emellan siphonerne (Tab. XXXIII. 

 fig. l.c, Tab. XXXII. fig. 25) likasom trängre ofta kortare rör, också de fylda med ett färgadt en- 

 dochrom; än längre ned blifva dessa rör talrikare, och hos arter med ett starkt utbildadt cortical- 

 lager blifva sjelfva siphonerne utvändigt osynliga, under det att de trängre rören eller kortare celler 

 betäcka hela ledets yta; man jemföre t. ex. Harv. Phyc. Brit. tab. 292. fig. 2 — 6. Utskär jag tunna 

 tvärsnitt på olika ställen af en sådan stam, så finner jag mellan de öfre ledernes siphoner kanske 

 knapt märkbara intercellular-rum ; längre ned blifva sådane synliga och innehålla der ett färgadt en- 

 dochrom; än längre ned blifva intercellular-rummen större och visa sig då såsom ett utanför sipho- 

 nerne befintligt lager af celler, hvilka regelbundet alternera med siphonerne, och utanför dessa celler 



') Hos samma Griffithsa corallina, der' jag trott mig se de utskjutande sterila lederne anläggas inom modercellen genom delning, 

 bildas vid anläggningen af favellan (Tab. I. fig. 12), så vidt jag sett rätt, vissa af de förut bildade transformerade cellerne 

 genom cellförgrening, i det ifrån modercellerne utskjutande fina spetsar utsvälla likasom till en blåsa, som sedan afsnöres ge- 

 nom ett diaphragma. Andra, måhända sednare förgreningar, som öfvergå till gemmidiernes urmoder-celler, synas deremot till— 

 vexa genom fortgående celldelningsprocesser. 



