KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 55 



cellular-gångar, som omgifva de nedre cellerne i placentan, har måhända samma ändamål som det jag 

 vågat antaga för sjelfva placenta-cellernes förening medelst vidgade tiipfelrör till sammanflytande en- 

 dochrom-massor, att nemligen ifrån äfven nedre delar tillföra den näring, som torde erfordras för den 

 starka utveckling af fortplantningskropparne ifrån den öfre piacenta regionen. 



Hos Gallophyllis, äfvensom hos några andra slägten af liknande structur, omgifvas de inre 

 stora och rundade cellerne — hvilka genom sjelfva sin form måste lemna större intercellular-rum 

 emellan cellernes tillrundade ändar — af ett nät af mycket små celler (Tab. XIV. fig. 2 och 6), hvilka 

 med utdragne spetsar sins emellan sammanbindas. Så vidt jag kunnat se uppkomma dessa små, 

 nätlikt sammanbundne, celler genom utveckling af intercellular-rum, hvilka ursprungligen utan mem- 

 bran, sednare beklädas af en sådan, antagligen sedan de från närgränsande celler upptagit ett endo- 

 chrom. Jag har på annat ställe närmare redogjort för denna bildning. 



Ar denna uppfattning af interstitial-cellernes bildningssätt riktig; uppkomma de genom ut- 

 vidgningen af ett intercellular-rum, som fylles med ett innehåll; har detta intercellular-rum sitt största 

 lumen der flere celler stöta tillsamman, och blir det en naturlig följd af dess fyllande med ett endo- 

 chrom att detta skall tendera att intränga alltmera emellan de förut intill hvarandra liggande celler- 

 nes väggar; så kan det väl äfven väntas att de utbildade interstitial-cellerne skola ega en efter inter- 

 cellular-rummets form och det antydda sättet för deras bildning svarande form. Mellan större till- 

 rundade celler skola de få ett slags tetraedrisk eller polyedrisk form med utdragna spetsar, i hvilka 

 cellens större lumen motsvarar det ursprungliga intercellular-rummet och de utdragne spetsarne de 

 trånga kanaler, som vid det alltmera fyllda intercellular-rummets, såsom en kil emellan cellväggarne 

 verkande, påtryckning måste uppstå emellan de förut tätt intill hvarandra liggande väggarne. Aro 

 de omgifvande cellerne rundade och större, men interstitial-cellerne bildas successivt flera mellan 

 deras i sär trängda väggar och sammankoplas med sina utdragne spetsar till perlbandslika trådar, så 

 skall det utseende uppkomma som förefinnes hos CaUopliyllis ^ (Tab. XIV. fig. 2 och 6). Utgöra åter 

 de omgifvande cellerne en mera parenchymatisk väfnad med sparsammare men successivt förstorade 

 interstitial-celler, som inbördes sammanbindas genom längre utdragne spetsar, så uppkommer en bild- 

 ning (jfr Tab. XXVII, fig. 4, Tab. XXXIII. fig. 28 och 26 a i placentan hos Vidalia), som mycket erin- 

 drar om structuren i Sphagnernes blad der jemväl 2:ne olika cellsystemer förefinnas, men der uppkomne 

 af samtidigt anlagda celler som utbildas på olika sätt. Utbildas åter interstitial-cellerne mellan längre 

 cellers sammanstötande långsidor, och de hvarandra närmaste äfven här sammanbindas med sina ut- 

 dragne spetsar, så kunna de antaga former som nästan efterhärma högre vexters vanliga prosenchym- 

 celler (Jfr Tab. XXXIII. fig. 1 d hos Polysiphonia Muelleri och Kiitz. Phyc. tab. 53. IV. fig. 5. hos 

 Rhodomela subfusca — i fall det får antagas att dessa vexters centrala siphoner uppkomma af inter- 

 stitial celler). De ännu långsträcktare, som det synes af en oledad membran bestående, dichotomt 

 förgrenade och i fina spetsar utlöpande interstitial-rören hos Jeannerettia (Tab. XXXIII. fig. 23 a), 

 torde kanske snarast erindra om bildningar, som mjölkkärlen hos vissa högre vexter antaga. 



Jag har redan antydt att endochromet inom interstitial-cellerne vanligen i yngre tillstånd före- 

 kommer homogent och likasom utgjordes det af en flytande vätska, som utfyller röret. Stundom har 

 jag trott mig se det såsom skiljda tillrundade, jemte hvarandra radade korn eller droppar (så tillfälligtvis 

 hos Jeannerettia, Tab. XXXIII. fig. 23 b). Kunde man antaga att endochromet på olika ställen och 

 i särskilta små portioner genomträngde membranerne, sä hade man måhända häruti förklaringen af 

 en hos Polysiphonia cancellata och närstående former, såsom det synes, icke så sällsynt företeelse. 

 Emellan dess, af tjocka lamellösa väggar omgifna siphoner ser man nemligen mycket mindre, aflånga 

 celler (?), ordnade nästan regelbundet i leder, ligga inbäddade dels emellan olika siphoner, dels 

 emellan olika lameller af samma cell, äfven stundom omgifvande hela ledet, eller efter utseendet in- 

 trängande deruti Tab. XXXIII. fig. 8. Jag har af andra algologer, som observerat detta, sett den 

 mening uttalad att de hos Polys. cancellata radade cellerne (?) tillhörde en parasit. 



