KONGL. SY. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 59 



För denna åsigt torde ännu kunna anföras structuren hos Ceramiiim nitens — en form, som 

 utmärker sia; genom en från andra Ceramier något afvikande structur, och hvars systematiska plats 

 möjligen kan anses tvifvelaktig, enär dess fruktbildning ännu synes vara aldeles obekant. Ett tvär- 

 snitt af denna (Tab. III. fig. 20 b) visar den stora ledcellen omsluten af sin egen (inre) särskilda 

 membran, och utikring denna af ett cortical-lager af mycket mindre celler. Dessa sednare synas, i 

 motsats till andra Ceramiers, ordnade till korta perlbandslika trådar, som radiera utåt. Den inre cell 

 i cortical-lagret, derifrån trådarne synas utgå, har en betydligt större diameter än trådarnes yttre led, 

 och visar ett mera i riktning af tangenten sträckt genomsnitt. Enligt tvärsnittet kunde dessa inre 

 celler antagas bilda en concentrisk cellrad, närmast den stora ledcellens yttervägg, Betraktar man 

 åter ett tunnt längdsnitt (1. c. fig. 20 a), så visar sig att dessa inre cortical-celler äro betydligt för- 

 längde i äfven trådens längd-riktning, ehuru livar för sig betydligt kortare än den stora ledcellen. 

 Ifrån dessa långsträckta celler utgå i riktning af radien de mindre celler, hvilka på tvärsnittet före- 

 komma såsom korta moniliforma trådar. Hvar och en som sett det corticala lager, som under form 

 af perlbandslika trådar så ofta förekommer hos Florideerne, kan knappast undgå att finna en dermed 

 analog bildning- i det vttre lager som förefinnes hos Cer. nitens. Likasom i allmänhet torde vara 

 förhållandet, att detta hos många Florideer förekommande cortical-lager synes inbäddadt i ett ymnigt 

 lager af gelatina, så förekommer också hela bålen hos Cer. nitens något mera gelatinös än hos andra 

 Ceramier. Så väl de stora ledcellernes, som de större cortical-cellernes väggar visa sig vid tillsats 

 af reagentier hvar för sig tydligt skiktade, och utanför de yttersta cortical-cellerne fortlöper hela 

 vextens allmänna cuticula med sin särskilda och stundom äfven tydliga skiktning. Vid tillsats af 

 Chl.-Z.-J. såg jag det yttre betäckningslagret antaga en tydlig ljusgul färg, under det de inre cell- 

 väggarne endast få en mycket svag ljusgul anstrykning, och endochromet får en mörkare gulblå färg. 

 Uti den unga trådspetsen såg jag lederne bildas på ett sätt, som väl knappast väsendtligen skiljer 

 sig från det hos andra Ceramier vanliga. Men nedanför spetsen synas de yttre dottercellerne skjutas 

 ut i annan riktning och utanför den delade modercellens gränsor. De förekomma således här knippe- 

 vis grupperade, knippena antagligen motsvarande de från modercellerne i radiens riktning utskju- 

 tande och förgrenade dottercellerne. An längre ned ser man från utsidan stammen beklädd af ett 

 sammanhängande lager, hvars yttre utåt riktade celler synas korta, de inre mer eller mindre för- 

 längde i stammens riktning, antagligen allt efter som de, vid ledcellens starka tillvext, mera utdragits 

 i samma riktning. I stället för att hos vanliga Ceramii-former cortical-cellerne bildas genom fort- 

 gående delning likasom inom modercellernes gränsor och de sålunda bildade cell-complexerne sträckas 

 i trådens hufvudriktning, så synas hos Ceram. nitens vissa dotterceller skjuta ut i annan riktning och 

 utanför gränsorne af de moderceller, inom hvilka de anläggas. Om således hos denna art det yttre 

 lagrets structur snarare antyder en analogi med det corticala lager, som förekommer hos flera andra 

 typer af Florideer, så torde väl äfven hos andra Ceramier det böra tydas såsom ett sådant. Utveck- 

 ladt i närmaste samband med den acropetalt tillvexande stammen, kan det sägas icke fullt motsvara 

 det hos JBallia förekommande cortical-lagret. 



Hos Pohjsiphonia (Tab. XXXIII. fig. 1) förekommer en structur, som väsendtligen afviker 

 från de redan omtalade typerne. Likasom hos en Ceramium äro här trådlika stammar och grenar 

 ledade, och lederne bildas genom toppledets tillvext och delning. Men hvarje sålunda uppkommen 

 ledcell delas nästan genast i 4 eller flera dotterceller — siphoner, stälda i en krets kring ett axilt rör 

 (eller siphon) af något olika form. Hos många arter synas siphonerne i ett öfre led stå midt öfver 

 det undre ledets; den sålunda likasom fortlöpande siphonraden synes bilda en spiral-linea, som hos 

 vissa arter är mera hopdragen och derför mera i ögon fallande (Pol. atrorubescens Harv. Phyc. Sr. 

 tab. 172). Siphonerne i det ena ledet synas sålunda stå i ett bestämdt förhållande till det andra ledets. 

 Olika till antal hos olika former, är antalet siphoner hos samma art nästan alltid öfverensstämmande. 

 Hos en stor afdelning af slägtet äro de pericentriska siphonerne 4, stälda i kors kring den axila, som 

 då ofta utgöres af ett trängre rör, och antalet är detsamma uti samma vexts yngre och äldre delar; 

 hos en annan afdelning äro de yttre siphonerne flera — 5, 7 — 8, 12 — 24, och den axila har då ofta 

 ett större lumen (Tab. XXXIII. fig. 4, 5, 7). Uti yppigare exemplar af dessa sednare, likasom i 



