KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 63 



bildande likasom uppränningen till den yttre vexten, hvarefter andra tillkommit som på olika sätt hos 

 olika slägten modifierat strueturen. Hos många andra Floi-ideer synes bålen mycket tidigt och nä- 

 stan från sin första anläggning bestå af talrika inre och yttre celler, som sammanhållas inom ett ge- 

 mensamt pellucidt hylle (jfr t. ex. Tab. IV. fig. 11 och 9 a och b). Cellerne till en början små, run- 

 dade och hvarandra lika. ordna och differentiera sig småningom, oftast mycket snart, till inre och 

 yttre lager; de inre hos olika typer på flera olika sätt; de yttre ofta antagande form af perlbandslika 

 och greniga trådar, hvilka synas knippevis utgå ifrån innerlagrets celler, radierande i yngre delar 

 uppåt och i äldre utåt, likasom utgörande de inre cell-systemernes yttre förgreningar. I den mån 

 bålen tillvexer i längd och bredd framträda olikheterne mellan de inre och yttre lagren ofta starkare, 

 i det de inre cellerne allt starkare differentiera sig och på olika sätt hos olika typer. Der dessa 

 sträcka sig mera borde de yttre knippena väl allt mera glesna och lemna mellanrum utåt, om icke 

 dessa mellanrum utfyldes af utåt alltjemt tillkommande nya grenar. På gränsen emellan det inre 

 oftast mera modifierade, och det yttre relativt mindre ombildade lagret, få de celler, som utgöra lika- 

 som stamlederne till de verticalt utgående trådknippena och inåt sammanhänga med det inre lagret, 

 ofta en frän båda olika form (jfr Tab. V. fig. 3) och bilda sednare stundom ett eget intermediärt 

 lager af på sitt vis ombildade celler; hos andra afvika de mindx^e och åtminstone hos dessa torde de, 

 i den mån fröns tillvexer utåt, kunna sträckas i annan riktning och öfvergå till nya celler i inner- 

 lagret. Sålunda torde de inre lagren tillvexa genom öfverföring och ombildning af de inre cellerne 

 i ytterlagret, och ytterlagret tillvexa i täthet genom en altjemt fortgående förgrening och tillvext af 

 de yttre verticala trådarne. 



Inom de nästan simultana cell-complexer, h varat' bålen hos sådane Florideer är sammansatt, 

 torde det vara förenadt med stora svårigheter, om icke aldeles omöjligt, att genom directa observa- 

 tioner följa gången af denna utveckling; men jemför man yngre och äldre delar af fröns, t. ex. hos 

 Arcschougia (Tab. XVIII. fig. 2 och 3.) — hos Lygistes (Tab; IV. fig. 9 a och &J, så torde många af 

 de sålunda sammansatta Florideerne lemna fullt giltiga vitsord om hela utvecklingens följd. I spet- 

 sen af en gren ser man ofta alla cellerne temligen lika, rundade eller elliptiska, bildande likasom 

 en qvast af uppräta trådar. Stundom (Scinaia carnosa) äro de inre och yngste af dessa böjda inåt, 

 de yttre och äldre mera uppstigande och med sina uppåt och utåt radierande spetsar öfvergå till det 

 corticala lagret. I den mån nya trådar bildas i sjelfva spetsen skjutas de äldre åt sidan, och ifrån 

 att hafva varit uppräta och afslutande grenens spets trängas de åt dess sidor och få en bågformig 

 riktning; än längre ned synas de utgå på grenens sida och nästan verticalt ifrån det inre lagret. På 

 samma sätt kan man följa det inre lagrets successiva utbildning ifrån grenarnes spetsar, der alla 

 celler förekomma lika, och nedåt der de alltmera förändras, olika hos olika typer. Det gifves väl få 

 Florideer der det inre lagret ombildas på ett mera egendomligt sätt än hos Ghampia- och Lomentaria- 

 arter, hos hvilka den utsvälda och likasom ihåliga fröns är genom cellulosa diaphragmer afdelad i 

 kamrar, stälda den ena öfver den andra, likasom lederne i en ledad Alg. Afven denna egendomliga 

 bildning beror på en successiv ombildning af de trådgrenar som utbildas i grenarnes spetsar, och 

 hvarför på sitt ställe nedanför skall redovisas. Genom jemförelse af olika stammars yngre och äldre 

 delar bör sålunda hela utvecklingens gång väl temligen säkert kunna ådagaläggas. Det händer väl 

 ock den praktiske algologen, att han på stenar och äldre Alger påträffar begynnelsen till Florideer, 

 hvilka, om ock de ofta icke med säkerhet kunna bestämmas, dock kunna gifva upplysningar om 

 sättet för utvecklingen. Uti Phycol. Generalis tab. 59 II b. c. cl. e. har Kutzing afbildat en sådan 

 begynnande utveckling af en hithörande Floridé, hvilken af honom uppgifves tillhöra Furcellaria 

 fastigiata. 



Jag skall anföra några exempel på de structur-typer, som hafva synts mig uppkomma på 

 det antydda sättet, genom olika modificationer bildande olika typer. 



Hos många slägten Nemastoma (Tab. IV. fig. 2, 3), Schisymeniu (Tab. IV. fig. 11), Pachy- 

 menia, Farlowia, Sarcophyllis, Gelinaria m. fl. utgöres det inre 'lagret af mera långsträckta articule- 

 rade trådar, som i olika riktningar korsa hvarandra, flertalet utlöpande i det ofta tydligt plattade 

 bladets längd och bredd-direction, andra synas utgå mera bågformigt eller verticalt emot ytorne; det 



