KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 15. N:0 6. 27 



veckling afslutas af ett trubbigt. De torra synas utbilda pinna? och pinnula? under en utvecklingsperiod; 

 det andra under flera och torde förekomma helst på de öfre delarne af rachis. På äldre exemplar är 

 skillnaden emellan delarnes uppkomst på de olika grenarne mindre märkbar. Men under vissa pe- 

 rioder äro de äldre grenarne nedtill ofta nakne; när på sådane exemplar nya grenar utskjuta, fram- 

 träda bada slagen nästan såsom enkla trådar, och trådarne äro ledade på enahanda sätt genom trans- 

 versala diaphragmer, men toppleden äro tydligt olika. Man kan i detta tillstånd stundom få se alla 

 de nedre trådarne på rachis försedda med en spetsig toppcell, alla de öfre med en trubbig, och 

 denna skillnad förefinnes innan ännu någon pinnula framskjutit på trådarne, hvilka således redan från 

 början synas vara bestämda till en olika utveckling. Snart framskjuta pinna? och pinnula? så väl på 

 det ena som på det andra slaget af trådar, men de nedres (med spetsiga toppled) få i allmänhet en 

 längd som är mindre än de öfres (med trubbiga), hvilka utvexa vidare och blifva till rachides för 

 längre grenar. Hos den fertila vexten förekommer ett tredje slag af grenar: kring stammarnes ge- 

 nicula utvecklas nemligen successivt ett cortical-lager (jfr Tab. III. fig. 6 och 7), och från dettas celler 

 utskjuta trådar, som både till form äro olika och slutligen få functionen att blifva fruktbärare. — Hos 

 andra BalUa-arter (jfr Harv. Phyc. austr. tab. 36 <£• 212), Callithamnion- (Harv. 1. c. tab. 227) och 

 Ptilota- (?) arter (jfr Harv. 1. c. tab. 221) förekomma motsvarande olikheter i utvecklingens begräns- 

 ning på grenar, som stundom mindre afvika ifrån hvarandra i form än genom sin olika ställning på 

 rachis. Hos flera Dasya-avtev kan man jemväl skilja grenar af flera slag; hos den vanliga I), coc- 

 cinea äro de nedre pinna? på hvarje gren enklare än de följande, och få i de flesta fall icke någon 

 vidare utveckling; de följande utvecklas mera, i det rachis, med en polysiphonisk structur, får de late- 

 rala pinnula? monosiphoniska. På en rachis, som utvecklats till längre gren, kan man ofta ännu skilja 

 de olika slagen af pinna?, de nedre med sin svagare, de öfre med starkare utveckling. Hos D. coc- 

 cinea förekomma derjemte kortare pinna? (jfr Tab. XXXII fig. 25), som utgå ifrån cortical-lagret, 

 äro sednare bildningar, och ofta genom sin plats midt emot de vanliga pinna? lätt åtskiljas. Anta- 

 gandet af en här förekommande sympodial bildning synes mig knapt berättigadt. 



Hos några Florideer synas de båda slagen af organer nästan ombytt vissa characterer. De 

 egendomligt bildade slägtena Cliftoncea (Harv. Phyc. austr. tab. 100 & 279) och Glaudea (Harv. 1. c. 

 tab. 1) hafva nemligen vissa, mera blad liknande, delar med relativt obegränsad tillvext hos den ofta 

 inrullade spetsen; andra, stundom blad, stundom grenar mera liknande delar, som hafva en mycket 

 begränsad tillvext. Hos Cliftona?a hafva de indefinit tillvexande större bladen en på längden genom- 

 löpande hufvudnerv, som från ena kanten synes utskjuta i en smal lamina; på den andra bär den en 

 dubbel rad af små, blad liknande delar hos Cl. Lamourouxii, af mera grenlika hos Cl. pectinata — 

 dessa sednare med strängt begränsad utveckling. Hos Claudea tillvexa de primära bladen, ombildade 

 till de stora sabel- lika bladens costa?, relativt obegränsadt; de derifrån utskjutande secundära pinna?, 

 deraf de första serierne mera hafva bladform, de sednare nästan reducerade till trådlika costa? — få der- 

 emot en begränsad utveckling. 



De sålunda från mycket olika grupper hemtade exemplen torde tillräckligen ådagalägga att flera 

 af de characterer. som man vanligen användt för de olika yttre delarnes åtskiljande hos vexterne, 

 knappast torde kunna anses hafva någon större allmängiltighet hos Florideerne. Det gifves Flori- 

 deer, som i mycket efterhärma högre vexters blad; andra som hafva en trind, mera stamlik fröns. 

 Men knappast torde den olika formen berättiga att antaga de flata delarne af de förra vara af annan 

 natur än de trinda delarne af de sednare. Mellan extremerne af de olika formerne vore det lätt att 

 uppsöka en lång rad af öfvergångsformer. Stammar — såsom bärare af andre delar — kunna upp- 

 komma på mycket olika sätt; och grenar och blad, för så vidt de bestämmas efter den yttre formen, 

 vexla i ställning hos olika arter. Hos många synas delarne kunna skiljas genom den definita eller 

 indefinita utvecklingen; hos andra, och ofta mycket närstående, sviker äfven denna character; det 

 gifves stam- och gren-lika delar som synas hafva en relativt begränsad, och blad-lika som synas 

 hafva en relativt obegränsad förmåga af vidare utveckling. Bladlika delar kunna utbildas hos några 

 i strängt samband med den sig utvecklande stamspetsen, men sådane kunna bildas adventivt hos 

 andra, och grenlika delar förete motsvarande modificationer hos andra. 



