

KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 28 



ända ned mot midten af stamledet; hos andra (Chondria uvribellata Harv. 1. c. tab. 147 och Ch. opun- 

 tioides Harv. Fl. Tasm. tab. 189) framkomma pvolificationerne från stamledets öfversta tillrundade 

 ända. Hos några utvecklas stammar genom olika leders sammansmältning och de mellan dem före- 

 kommande insnörningarnes obliterering, mera Cereus-lika med pinnat förgrening hos några (Coel. 

 incrassatum), mera Opuntiae-lika med 2 — 3-polychotom förgrening hos andra (Coelocl. Opuntioides). 

 De leder, som hos denna sednare utvecklas till stammar, torde icke ursprungligen kunnat skiljas ifrån 

 dem. som förblifva såsom enkla grenar: men vid h varje stamleds ända framkommer en ny generation 

 af grenar, deraf åter några mera centrala utvecklas på samma sätt, andra, som trängas mera åt sidan, 

 förblifva åter enkla. Hvarje generation har sålunda en begränsad tillvext; och de relativt obegrän- 

 sade stammarne uppkomma genom talrika generationers sammansmältande leder. 



Ifrån detta sätt att bilda relativt obegränsade stammar genom sammansmältande leder af be- 

 gränsad utveckling skiljer sig väl icke väsendtligen det som förekommer hos Plocamium, hvilket man 

 redan längesedan framhållit såsom en egendomlig sympodial utveckling (jfr Ncegéli Neuer Älg. Syst. 

 och Kny Axillarlcnosp. p. 36). Hela vexten utgöres här af sammankoplade småblad, som utvecklas ge- 

 nom en tidig prolification på bestämda ställen. Den öfre delen af hvarje sådant blad blir redan tidigt 

 till sin utveckling af slutad; af den nedre delen utbildas laminans, på ömse sidor om de axila cell- 

 raderne befintliga båda hälfter olika; den ena ingår i bildningen af stammen; af den andras laterala 

 cellrader utvecklas vissa till unilaterala grenar. Den olika utvecklingen af de båda bladsidorne på- 

 minner om sådane bildningar som bladflikarnes hos Pteris semipennata, om bladbildningen hos Clif- 

 tonaea ni. fl. Hos Plocamium hamatum, som förekommer vid Norfolk-ön, förblifva de unga bladen 

 länge articulerade (utan cortical-lager) och man ser hos den tydligt, att af en axil cellrad bildas det 

 inre stommet i hvarje pinna, och att genom dennas toppcell bildas på vanligt sätt de leder, hvaraf 

 pinnan består. Dessa led blifva snart polysiphoniskt delade i mindre celler, hvilka i den flata pinnan 

 ordnas i transversela rader, raderne nedåt något convexa, uppåt svagt inböjda; lederne skiljas sins 

 emellan genom breda hyalina diaphragmer. Inom hvarje led hafva alla cellerne till en början samma 

 riktning, parallela och lika långa med de axila midtel-radernes; och denna ställning bibehålla de i 

 pinnans öfre del, som icke vidare utvecklas. Men nedanför denna ser man den sedermera pinnerade 

 halfvans kantceller (en inom hvarje led) svälla och förlängas i en mot kanten vertical riktning; vissa 

 af dessa vexa nu vidare i denna riktning och delas successivt och på vanligt sätt genom verticala 

 diaphragmer och ger sålunda upphof till en ny pinna. Samtidigt föregår en omriktning af de celler, 

 som ligga emellan den utvexande randcellen och moderpinnans axila cellrader; i stället för att vara 

 ordnade till ett slags polysiphoniskt led inom pinnan, antaga de en ny längdriktning mot den nya 

 pinnulan och blifva till nedersta led inom denna. De leder inom pinnan, som på detta sätt ombildas 

 till pinnulaä, skiljas sins emellan af ett sterilt led, inom hvilket cellerne bibehålla sin ursprungliga 

 ställning. Af dem, som från samma pinna komma till utveckling, har jag sett den öfre icke blott i 

 ett sednare stadium blifva den starkast utvecklade, utan äfven (åtminstone ofta) först anlagd, i mot- 

 sats till- livad som eger rum vid normal pinnerad förgrening. Att hos olika Plocamium-arter utvecklas 

 än normalt 2:ne pinna?, än 3:ne, eller desse ökade efter individernes olikhet till 4, 5, 6, är länge- 

 sedan kändt. 



5. Om grenar och blad. 



Det har varit vetenskapens sträfvan att visa det de olika slag af yttre delar, som förekomma 

 hos vexterne, voro genom bestämda, öfverallt återkommande characterer sinsemellan differentierade. 

 Man har sökt dessa characterer i yttre form, i inre structur, i olika anläggningssätt, i begränsad eller 

 obegränsad utveckling o. s. v. Hos algerne har det icke lyckats mig finna några sådane genom- 

 gående characterer. Delar, som anläggas lika (vissa af de nedre tvillingbladen hos en Macrocystis), 

 kunna successivt antaga olika characterer. Delar, som uppkomma på olika sätt (tvillinggrenarne och 

 de prolifierande grenarne hos en Geramium), torde såsom utbildade knapt kunna åtskiljas. Det gifves 

 säkerligen ingen alg-typ, der flera olika och skarpare differentierade yttre delar förekomma än hos 



