10 J. G. AGARDH, FLOMDEFRNES MORPHOLOGI. 



rika prolificationer. Halymenia rosacea förekom under form af något flata bollar, som syntes hafva 

 legat lösa på bottnen, måhända efter att ursprungligen hafva suttit fast vid kanten af en äldre, kanske 

 fjorårig vext. I den mån en utskjuten flik här tillvuxit till en veckad bräm, som altmera tilltagit i 

 volym, har den antagligen ock lossnat lätt från sitt svaga fäste, och lösryckt har den sannolikt små- 

 ningom antagit den form af runda bollar, som flera andra alger under liknande förhållanden ofta an- 

 taga (Conferva cegagropila, Valonia cegagropila). Furcellaria fastigiata har en grenig rot, hvars 

 ändar medelst små häftskifvor äro fastade vid mussleskal och småsten. I den mån exemplaren till vexa, 

 synas de lätt lossna ifrån sina svaga fästen och uppkastas ofta såsom stoi'a lösryckta, likasom ifrån 

 ett centrum nästan åt alla håll radierande tufvor. I detta tillstånd synas häftskifvorne nästan för- 

 svunna, och den fibrösa roten skulle kunna förliknas vid vissa fogeibon, sammansatta af qvistar 

 som sticka ut åt alla håll. Man träffar stundom sådane exemplar på något djupare och lugnare 

 vatten, der de stora tufvorne ligga ofta med en eller flera grenar mer eller mindre öfvertäckta af 

 sand. Från Sandwichs- öarne hafva flera algsamlare medfört en form, som blifvit kallad Hypnea ni- 

 difica. Den synes bilda rundade, fritt simmande tufvor, som i den centrala delen äro tätt förgrenade, 

 och grenarne här och hvar sins emellan sammanvuxne, så att man icke utan sönderslitning kan af- 

 skilja inre delar. Utikring denna centrala del förlänga sig åt alla håll vissa större grenar, som icke 

 äro på samma sätt sammanvuxne. En art Gracilaria (Gr. coronopifolia), jemväl ifrån Sandwichs- 

 öarne, synes utvecklas och förekomma på samma sätt. Uti lugna vikar, laguner, saliner, torde dylika 

 former af flera på lika sätt lefvande arter ej sällan förekomma. Sannolikt hafva sådane tufvor ur- 

 sprungligen suttit fast vid en annan alg, eller annat underlag, som försvunnit eller derifrån de, starkt 

 tillvuxne, slutligen lösslitits. Åfven andra Hyp>nea-&rter vexa gerna intrasslade bland andra alger. 

 Der en Hypnea-gren kommer i beröring med någon annan gren, böjer den sig gerna derikring, un- 

 gefär som cirri eller vissa bladstjelkar hos högre vexter. Kommer den att hålla fast vid detta under- 

 lag, torde en sådan kunna blifva centrum för en ny tufva, som väl slutligen afskiljes. Benägenheten 

 till detta slags cirrus-bildning synes vara starkare hos vissa Hypnea-arter; den antogs länge vara en 

 character för Fucus musciformis ; den är, som namnet antyder, mycket utpreglad hos Hypnea episco- 

 palis. Här och hvar, men dock sällan, ser man qvar den gren, kring hvilken Hypnea-grenen böjt 

 sig; oftast ser man endast de egendomligt krökta grenarne, som derjemte äro skidlikt utsvällde och 

 intensivt färgade, likasom samlades der material för en nybildning. Man känner numera alger af 

 vidt skiljda familjer, der en liknande cirrus-bildning förekommer, sannolikt öfverallt framkallad af 

 samma orsak och för samma mål. Såsom exempel må nämnas: Mychoäea hamata (Harv. Phyc. austr. 

 tab. 141), Iihabdonia hamata, Bhabd. Charoides (Harv. Phyc. austr. tal). 196), Rhodophyllis Hyp- 

 neoides (Harv. 1. c. tab. 199), Campylephora Hypneoides o. s. v. 



Hos några Hypnea-former förekommer jemte den omnämnda cirrus-bildningen (H. episcopalis), 

 eller i stället för den (H. cornuta), små stjernformiga, invid stjelkarne fastade callositeter, hvilka 

 sannolikt hafva till uppgift att fungera för samma ändamål. Hos Cystoclonium purpurascens utskjuta 

 på de trådformigt förlängda vanliga grenspetsarne likasom grenar af eget slag, med intensivare färg 

 och starkt divergerande förgrening; dessa gren-snår på de förlängda spetsarne torde motsvara de små 

 callositeterne hos Hypnea-arterne. Hos Phabdonia charoides äro de yngre grenarne försedde med 

 korta borst, sannolikt för att underlätta intrasslingen med andra alger. Hos flera 8p>yridia-arter af- 

 slutas grenarne af korta, med tillbakaböjda taggar försedda hullingar; hos andra arter af Spyridia, 

 hos Ceramier, Wrangelier m. fl. förekomma taggar af vanligare form, kanske ändock fungerande för 

 samma mål. Det bör måhända anmärkas att Florideer, som hafva detta sätt att bilda nya individer, 

 ofta ega livad som i den beskrifvande Algologien blifvit kalladt en "radix fibrosa". Om roten hos 

 vexterne i allmänhet har en dubbel function, men vissa rötter (luftrötter hos högre vexter, vatten- 

 rötter hos Callithamnia m. fl.) endast fungera såsom organ för nutritionen, så torde det måhända ock 

 kunna väntas att andra rötter endast fungera såsom häftorganer för vexten. Likasom hos vissa Flo- 

 rideer vanliga grenar ombildas till fria rötter med nutritions-functioner, så kunde det måhända an- 

 tagas att de omnämnda cirrus-bildningarne äro en ombildning af grenar, som fått functionen af häft- 

 organer. 



