KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 



I. Florideernas allmänna utseende och yttre delar. 



1. Om Florideernas allmänna utseende. Det gifves knapt någon art ibland Florideerne, 

 der icke vexten består af flera yttre delar. Några få hafva form af en enkel blåsa, (Gloiosaccion Harv. 

 Pkyc. austr. tab. S3), men älven här uppbäres denna af en stjelk; och en rot, hur enkel den ock må 

 vara bildad, förekommer alltid. Hos det öfvervägande flertalet består bålen af flera delar, och hos 

 många är den delad kanske mera än hos de flesta andra vexter. 



De yttre delarne äro hos olika arter mer eller mindre sins emellan differentierade; hos några 

 kunna de vara genom bestämda olikheter skarpare åtskiljde; hos andra, och stundom mycket när- 

 stående arter, synas olikheterne mera utjemnade. När man således i den beskrifvande algologien be- 

 tecknar vissa delar såsom stam, grenar, blad o. s. v., så betyder detta väl endast att dessa delar i 

 ett eller annat afseende likna dem, som man hos andra vexter sålunda benämner, likasom man med 

 den ofta använda benämningen fröns eller thallus väl endast vill antyda att nämnde delar äro sins 

 emellan mindre tydligt åtskiljde. Frånser man emedlertid fordringarne på skarpa och öfverallt åter- 

 kommande characterer, så kan man ock hos många Florideer skilja emellan sådane delar, som synas 

 motsvara dem, hvilka man oftast påträffar hos vexterne; äfven de enklaste Callithamnier torde då 

 kunna sägas hafva sin stam och sina grenar, äfven de enklaste Phyllophora och Delesseria arter sina 

 stammar och sina blad. 



Många Florideer utgöras af ledade, och mer eller mindre förgrenade trådar, d. v. s. af lika- 

 som nakna cellrader, deri de vanligen i trådens riktning förlängda cellerne stå med flata bottnar 

 öfver hvarandra i en enkel rad. Till sin bildning motsvara sådane former Ectocarpeerne bland de 

 bruna, Conferverne bland de gröna algerne, och äfven slägtet Nitella kan väl sägas representera 

 samma typ; hos äldre botanister hänfördes också alla de nämnde algerne till slägtet Conferva; hos 

 äldre algologer bildades för en del af dem slägtet Ceramium. Florideer med denna bildning anses 

 nu af några systematici såsom analoga former inom olika grupper; af andra (Thuret och Le Jolis) 

 torde de antagas tillhöra en egen, genom sjelfva structuren af fröns characteriserad grupp. 



Hos ett stort antal andra Florideer, som jemväl bestå af ledade trådar (Polysiphonia m. fl., jfr 

 Tab. XXXIII fig. 1), utgöras trådarne icke af enkla cellrader, utan hvarje led består af flera jemte 

 hvarandra stälda celler, som i de olika leden äro på enahanda sätt stående öfver hvarandra. De hafva 

 till sin bildning likhet med Sphacellarieerne bland de bruna algerne, med Chara bland de högre cryp- 

 togamerne. Hos andra arter af Polysiphonia finnes samma bildning inom en sammantryckt fröns, 

 och hos mycket närstående slägten (Amansia m. fl.) finnes en motsvarande organisation hos arter, der 

 fröns är aldeles flat. Hos vissa arter af samma slägten kunna de annars likasom nakna cellraderna 

 successivt beklädas af yttre, på annat sätt stälda celler, och trådarne földora då, i den mån de blifva äldre, 

 sitt ledade utseende. Sådane förändringar finnas hos former (Phodomeleoe), som utan allt tvifvel stå 

 hvarandra mycket nära, och dessa synas således visa att man icke kan tillmäta dessa olikheter i vex- 

 ternes utseende någon serdeles stor betydelse. 



Bland de oledade Florideerne, sammansatta oftast af mindre och i flera lager stälda celler, 

 förekomma många som jemväl hafva en trind, stundom finare och nästan trådformig, stundom gröfre 

 och ofta jemntjock fröns; sådane tillhörde fordom slägtena Gracilaria, Gigartina, Hypnea m. fl. och 

 finnas nu inom många familjers olika slägten. Andra med något hoptryckt fröns, men smalare och 

 ofta dichotomt förgrenade former tillhörde slägtet Chondrus. Bredare, flata, mer och mindre mem- 

 branlika-former, blefvo hos äldre algologer arter af Halymenia, Iridea o. s. v. Hos några modifieras 

 den yttre formen derigenom att den inre cellväfven blir glesare eller upplöses i den mån vexten 

 sväller mera säckformigt ut. Många af dessa former hänfördes af Greville till en egen grupp (Gas- 

 trocarpece). Hos andra, oftast bladlika former, kan en axil cellrad, eller ett knippe af långsträcktare 

 trådar bilda i det inre af vexten en costa, derifrån stundom sidonerver utgå, som blifva äfven utvän- 

 digt synliga; sådane former tillhörde fordom slägtet Delesseria. Jemte dessa och andra modifica- 



