4 J. G. AGAKDH, FLOKIDEERNES MOKPHOLOGI. 



I motsats till den mindre nyanceringen i yttre form står den betydliga olikhet, som före- 

 finnes i structur hos många Florideer; och skulle man äfven här med fog kunna påstå, att det 

 gifvas vissa structur-förhållanden som ofta återkomma, att det finnes en Geramium-, en Halymenia-, 

 en Gigartina-, en Delesseria-stmctur o. s. v., enligt sednare definiering af dessa structur-typer, — så 

 finnes dock hos de olika slägten, der de förekomma, vanligen en mer eller mindre märkbar modifie- 

 ring af dessa typer. Härtill kommer att hvarje yttre form synes låta combinera sig med nästan hvil- 

 ken som helst af de inre structur-typerne. Florideerne torde sålunda tydligt nog visa att den yttre 

 formen är lika litet bestämmande för den inre structuren, som denna sednare kan sägas framkalla 

 den yttre formen. 



Men i synnerhet utmärka sig Florideerne genom den stora omvexling som förefinnes i bild- 

 ningen af de organer, hvilka tjena för fortplantningen. Icke blott att hos dem det synes vara nor- 

 malt, att hvarje art har 2:ne bestämdt åtskiljda slag af fortplantningskroppar — sporer och gemmidier 

 — och att dessa hos alla de högre Florideerne utbildas inom olika lager af bålen, utan kunna 

 hvardera af dessa i bildningssätt och förhållande till dem omslutande delar förete en mångfald af 

 modificationer, hvartill något motsvarande sällan torde förekomma hos andra, fullt naturliga grupper. 

 Det torde kunna visas att de olikheter, som i dessa organers utbildning och större eller mindre com- 

 plicering förekomma, hvarken synas stå i något bestämdt föi*hållande till vextens yttre form eller till 

 vissa structur-typer. Då sålunda yttre form, inre structur och de båda slagen fortplantningsorganer 

 hvar för sig kunna modifieras, så torde det ock följa att Florideerne måste förete en vida större 

 mångfald och rikedom på olika organisations-typer, än som man af deras yttre och ofta enkla former 

 kunde vara böjd förutsätta. 



Om man, med de högre vexterne som utgångspunkt, har att jemföra och om möjligt identifiera 

 delar, som förekomma hos de relativt mindre utbildade Florideerne, så står man mycket snart 

 inför den frågan: är det öfverensstämmelse i något visst afseende, som, under möjlig olikhet i andra, 

 bör vara afgörande; och i livad mån har man rätt att från hvad som förekommer inom vissa grupper 

 draga slutsatser om förhållanden inom andra? Det kan visserligen decreteras, att hvad som hos en 

 eller hos många grupper visar sig vara characteristiskt för någon viss del, det måste antagas gälla 

 hos alla, och således att der den för organet antagna characteren saknas, der förekommer icke heller 

 det organ, som dermed skulle vara characteriseradt. Man får på detta sätt skarpa bestämningar, men 

 säkerligen icke naturliga. Hos grupper, hvilka i likhet med Florideerne omfatta vexter som äro re- 

 presentanter för mycket olika lifvets utvecklingsstadier, torde det i allmänhet vara fallet, att icke ens 

 inom dem sjelfve de hvarandra motsvarande delarne alltid förete vissa bestämda characterer; de kunna 

 förekomma icke blott mer och mindre utbildade hos högre och lägre former, de kunna äfven vara 

 mer och mindre differentierade såsom olika delar; de kunna hos olika vexter både anläggas och ut- 

 vecklas på olika sätt. Lika litet som man inom systematiken kan a priori och efter några på för- 

 hand antagna characterer grunda naturliga grupper, lika litet torde man vid morphologiska bestäm- 

 ningar kunna efter någon viss character, den må vara hämtad från utvecklingssätt, yttre form eller 

 inre structur, göra säkra bestämningar om delarnes betydelse hos olika grupper. Här som öfverallt 

 torde väl naturen ensam få vara den bestämmande; och hon torde visa att lifvet skiftar i rik omvex- 

 ling hos olika väsenden. Hon är öfverallt rik på utvägar att frambringa hvad som åsyftas: genom 

 en ofta ringa nyancering frambringas på det ena stället likheter, på det andra olikheter. Huru for- 

 merne varieras hos olika grupper, hvilken form och utveckling de olika organerne för lifvet erhålla, 

 hvilka functioner som hos olika väsenden tilldelas liknande eller olika delar, måste inom de särskilda 

 grupperne först eftersökas, om man skall komma till något bestående resultat. 



