74 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



ning 1 ); och detta gäller icke blott vanligare och mera enkla former, utan äfven sådane som bestå af 

 flera skilj da och på eget sätt i furhållande till hvarandra stälda delar. Den starkt förgrenade och 

 genom sitt förgreningssätt utmärkta Microcladia Coulteri (Harv. Ner. Bor. Amer. Tab. XXXIII. A) 

 från Kalifornien har en stor yttre likhet både med den Capska Ceramium cancellatum och med en 

 annan Kalifornisk art: Polysiphonia Wondii. Men en Microcladia och en Ceramium har en helt 

 annan structur än en Polysiphonia. 



Om en del skall förlängas i en viss riktning; eller utbreda sia; i flera olika, så sträcka sia: 

 eller breda sig de sammansättande väfnaderne ut på ett motsvarande sätt; der en ny del skall an- 

 läggas, der är det en viss cell eller en viss cellgrupp som bildar anlaget och uppränningen till den 

 nya delen. Celler och väfnader äro de medel, hvaraf naturen betjenar sig för att frambringa den 

 yttre formen. Men den kan använda dessa medel på olika sätt, lika visst som konsten kan använda 

 samma slags trådar till att väfva ett tygstycke, eller sno ett snöre, eller knyta ett nät. 



Det är också kändt att hos olika Florideer kan den yttre formen vara mycket olika; den är 

 mycket enkel hos den ena, mycket sammansatt eller delad i skilj da delar hos den andra; den enkla 

 bålen är plattad och nedliggande hos en Peyssonellia, trind och upprätt hos en Gracilaria. Bladen 

 hos Delesseria Hypoglossum utbildas likasom sjelfständige och fria hvar för sig, under det de snar- 

 lika bladen hos Glaudea elegans framkomma och utvecklas på ett sådant sätt, att de successivt blifva 

 sammankoplade med andra blad, och detta flera generationer efter hvarandra, för att slutligen åstad- 

 komma ett compliceradt helt af mycket egendomlig form och med den förunderligaste regelbundenhet 

 i structur. Det gifves af Martensia flera olika arter; hos hvarje art. och, så vidt kändt är, hos hvarje 

 individ, förekommer den egendomligheten att olika zoner i de solfjäderslikt utbredda bladen alterne- 

 rande utvecklas gallerlikt genombrutne, eller hela och bildande sammanhängande membraner; och 

 det är med samma slags anatomiska elementer som de olika zonerne sammansättas. Så vidt kändt 

 är, framkomma frukterne inom eller utskjutande ifrån de balkar som sammansätta den genombrutna 

 delen, och denna del tyckes sålunda förutsättas såsom ett nödvändigt moment i dessa vexters lif, 

 som väl måste antagas hafva funnits till ifrån den första tid som en fortplantning hos dem begyntc 

 finnas. Sådane förhållanden synas mig tyda på en bestämd plan både för olika vexters utseende i 

 det hela och för olika delars utveckling hos samma art. Den yttre architectoniken blir en annan 

 allt efter den olika plan som för hvarje art är bestämd, på samma sätt som en byggnad blir olika, 

 efter det ändamål som dermed afses och den derefter afpassade ritning, som derför är uppgjord. Och 

 likasom denna kan blifva till ett tempel eller palats, till ett väl inredt boningshus eller till en koja, 

 oberoende både af material — marmor eller lera — och af det sätt hvarpå materialet hopfogas — så 

 uppbyggas äfven olika vexter till annan yttre form och gestaltas till denna med olika elementer. 



För så vidt som många af den yttre architectonikens olikheter spåras redan tidigt, så torde 

 man nästan a priori kunna sluta till att det hos hvarje vext måste finnas en grundväfnad, hvilken 

 bildar stommet och ger uppränningen till den yttre formen; och i många fall torde ock detta grund- 

 väfsstomme kunna spåras nästan från det första anlaget. Hos enklare och, om uttrycket får begagnas, 

 ofullkomligare Florideer utgöres grundväfnaden af ett enda slag, på visst sätt sig utvecklande och 

 sammanfogande, och under utvecklingens a-åns; sia; föga ombildande celler; så hos många Calli- 

 thamniilika former, hos flera Nitophyllum-arter o. s. v. Hos många Polysiphonier torde grundväfna- 

 den jemväl bildas af ett enda system af öfver hvarandra ordnade celler, men dessa nästan från början 

 likasom sammansatta. Hos vissa Cryptonemea? och andra Florideer differentiera sig grundväfnadens 

 elementer redan tidigt i olika lager — i ett inre och ett yttre — hvilka, som det synes, hos många 

 kunna få sina charactcrer af sjelfva sin ställning, i det de efter denna synas sträckas i olika riktning 

 och antaga olika form. Hos åter andra kunna samma elementer förefinnas, men dessa kunna redan 



') Den vid Europas nordliga kiiäter vanliga Sarcophyllis eäulis motsvaras till sin yttre form mycket nära af flera Schizymenia-, 

 Pachymenia-, Iridea- och Gigar tina-i orm er frän andra haf, för att icke tala om Botryocarpa prolifera, som väl ocksä derför 

 knnde misstagas. Den på Tab. X afbildade Iridea membranacea ansågs af Harvkt vara identisk med Grateloupia Cutlerm; 

 uti den på Tab. XIV afbildade Callopliyllis angustifolia trodde jag mig hafva återfunnit Tiirnf.rs Fucus crenulatus, med hvil- 

 ken den har den största yttre likhet. Under den egendomliga form, som fordom ansågs utmärkande för Chrysymenia urarta, 

 känner man nu 3 — 4 arter med i viss mån olika structur och som äfven hänföras till olika slägten, 



