KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. NIO 6. 81 



Brit. p. 110. tab. XIV. fig. 7 — 12) hos Laur. pinnatifida; sednare af Derbes och Solier (i Ann. 

 Se. Nat. tom XIV. pl. 37. fig. 1 — 3). Hos Thuret ser jag dem icke omtalade på ett. sätt som an- 

 tyder egna observationer. Uti Derbes och Soliers sednare större arbete förekommer (l. c. p. 76. 

 tab. XIX. fuj. 5 — 6") en beskrifning af antheridierne hos Laur. obtusa, som så väsendtligt afviker 

 ifrån de af Greviele beskrifna. att man väl kan hafva skäl sätta i fråga huruvida det verkeligen 

 kan vara samma slags organer, som hos 2:ne hvarandra så närstående arter skulle förekomma på ett 

 sa olika sätt. Så vidt jag känner har ingen sednare algolog sett de af Derbes och Solier beskrifne 

 oraranerne hos L. obtusa. De af Greviele hos L. pinnatifida beskrifne framställas deremot på ena- 

 handa sätt af Harvet (Phi/c. Brit. tab. 55), och äro i sjelfva verket temligen vanligt förekommande 

 så väl hos L, pinnatifiäa, som hos flera andra arter. Såsom jag sjelf sett dem (Tab. XXXII. fig. 

 19) utgöras de af långsträckta, nästan cylindriska, gelatinösa, mjölkhvita eller något i gult stötande 

 små kroppar, hvilka stå ytterst tätt packade intill hvarandra, uppstigande från bottnen af det apo- 

 theciilika yttre organet eller beklädande dess insidor (1. c. fig. 17). Vid tillsats af Chl.-Z.-Jod, som 

 färgar de små cellerne gula, ser man något tydligare en inre axil rad af långsträcktare celler, kring 

 hvilken oräkneliga fina korta trådar med cylindriska eller något klubbformiga leder synas radiera 

 utåt i alla riktningar; de yttre trådarne, som endast synas bestå af några få led, hafva de inre lederne 

 något uppstigande, de yttersta mera verticalt utgående. Dessa yttersta led (Tab. XXXII. fig. 20 

 och 21) såg jag än nästan klotrunda än aflånga (kanske efter olika lägen), än stundom utdragna tilJ 

 en kort spets (fig. 21), möjligen motsvarande den vid antherozoens utträngande uttänjda, och efteråt 

 sammanfallande membranen. Utanför dessa yttersta celler trodde jag mig här och hvar se några 

 andra kroppar, likasom af en mera slemmig beskaffenhet och af en mera i grått stötande färg, som 

 måhända kunde utgöra sjelfva antherozoen (fig. 21, den öfversta kroppen). Dessa hade nästan samma 

 storlek som de yttre cellerne, med en äggrund form, visande en mörkare fläck (cellkärna?) i den ena 

 ändan och en mindre sådan i den spetsigare. Det bör kanske anmärkas att dessa fläckar synas intaga 

 nästan den plats som cilierne i Fucaceernes antherozoer. Vid antheridicts öfre ända (fig. 18 och 19) 

 förekommer likasom ett knippe af större celler, inom hvilkas pellucida membran jag trodde mig se 

 endochromet likasom utdraget i trådar, som syntes motsvara de nedanför förekommande mycket finare 

 verticala trådarne. Man kan måhända antaga, att antheridiet anlägges med sådane större celler och 

 tillvexer medelst dem, i det nya sådane altjemt utvecklas uppåt, under det de nedre och äldre öfvergå 

 till anthéridiets nedre verticala, antherozoerne genererande trådar. Fig. 20 visar ett tillfälligtvis er- 

 hållet genomsnitt af ett sådant antheridium. 



Hos Bonnemaisonia har man såsom antheridier antagit 2:ne, enligt min tanka tydligen olika 

 slags organer. Det ena slaget beskrifves af Derbes et Solier (p. 77. pl. XIX. fig. 7 — 8) såsom 

 klubblika organer af samma färg som den öfriga vexten, men omgifna likasom af ett yttre omhölje 

 af pellucida celler; dessa organer förekomma på individer, som icke bära cystocarpier. Det andra 

 slaget organer är afbildadt och omtaladt af Magnus (Bot. Ergebn. der Noräseefahrt p. 71. pl. II. 

 fig. 24 — 25) och förekommer på samma individer som bära cystocarpierne. Enligt Thuret är Bon- 

 nemaisonia monoecist, och Magnus antager således, och väl äfven med rätta, att de af Thuret så- 

 som antheridier bestämda organerne äro identiska med dem som Magnus observerat. Dessa organer 

 äro vida kortare än de af Derbes och Soeier beskrifne, och bestå af pellucida, i strålar åt alla håll 

 radierande, ytterligt små celler. Redan en jemförelse af de figurer, som lemnas af de anförda förfat- 

 tarne, torde visa att här icke är fråga om samma slags organer; och skillnaden blir än tydligare när 

 man under mi?roscopet jemför de båda slagen organer med hvarandra. Att endast det ena slaget 

 organer kan utgöra antheridier är väl temligen säkert; men hvilketdera som bör anses såsom anthe- 

 ridier, kan måhända vara tvifvel underkastadt; och det torde vara öfverflödigt här uttala derom en 

 mening, som endast stödde sig på en gissning v ). 



Om de som företrädesvis sysselsatt, sig med observationer öfver Antheridierne (Thuret och Derbks et Solier) och bada utan 

 tvekan antagit aldeles olika organer som antheridier, sä torde detta exempel tillräckligt visa, att man hvarken af det yttre ut- 

 seendet eller af struetnren kan bestämma hvilka organer, som verkeligen äro antheridier. Rada slagen organer hos Bonnemai- 



11 



K. Vet. Ak. Handl. Ed. 15. N:o 6. 



