KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 93 



som förlängdt nästan skulle förete bilden af en Callithamnion-form, hvars yttre och öfre grenar för- 

 blefvo sterila, under det de inre och nedre buro sphaerosporer. Likasom placenta-stammarne i många 

 cystocarpier, så oblitereras också stamlederne i det andra fruktslaget — sporocarpiet — hos Phacelo- 

 carpus, i det de olika ledernes starkt utvecklade endochrom-partier sammansmälta till oledade stam- 

 mar (1. c. fig. 7 nedtill) och blifva då väl slutligen äfven utan tydlig yttre membran; på de öfre 

 stamlederne kan membranerne urskiljas, och i trådarnes yttre förgreningar hafva leder och endochrom 

 sin vanliga form. Ur den fullt mogna zonatdelade sphasrosporan glida sporerne ut ur perisporiet 

 genom en öppning i toppen. 



Hos de nu anförda exemplen är det ett relativt mindre antal af det nematheciöst utvecklade 

 fruktlagrets trådar som ombildas till samtidigt fertila, och sphaerosporerne förekomma således skilj da 

 sins emellan af sterila paranemata. Det gifves emedlertid en del Florideer, som i detta afseende vä- 

 sendtligen skilja sig ifrån de andra, i det icke blott nematheciernes samtliga trådar blifva fertila, 

 utan äfven de flesta af trådarnes öfver hvarandra stälda leder blifva till sphaerosporei\ Sådane frukter 

 äro characteristiska för slägtena Gymnogongrus (Tab. XII. fig. 5 — 7), Phyllophora, Stenogramma och 

 finnas sannolikt jemväl hos Ahnfeltia och Melanthalia. Inom detta slags nemathecier torde de öfre 

 och nedre lederne i hvarje tråd förblifva sterila: af de fertila synas många mogna nästan samtidigt, 

 och jag har stundom trott mig se att vid mognaden en stor del af nematheciet likasom på en gång 

 upplöser sig i sporer, men som det förekommit mig först sedan de öfversta lederne, som förblifvit 

 sterila, afsöndrats ifrån de fertila. 



Hos slägtena Chonärus, Iridcea, JRlwäoglossum och Gigartina utbildas sphaerosporerne inom 

 ett föga förändradt cortical-lager, men samlade på vissa begränsade ställen till en äfven för blotta 

 ögat synlig sorus. Cortical-lagret består här, likasom hos så många andra Florideer, af perlbandslika 

 trådar; men i stället för att det vanligen är i någon af cortical-trådarnes näst yttre led, och en enda 

 sphaerospora utbildas inom hvarje särskild tråd-gren, är det hos de nämnda slägtena inom flera leder 

 af hvarje tråd och ofta inom mera djupt liggande, nästan af det inre lagret omgifna, mera basala 

 och förgrenade trådar som sphaerosporerne komma till utveckling. Hos jRhodoglossum (Tab. XI. fig. 

 2 — 3) kan man tydligt se hur sphaerosporerne ligga radade inom de fertila trådarne, och emedan ut- 

 vecklingen vidtager först uti de inre lederne, så torde, i den mån sphaerosporerne här svälla och icke 

 få utrvmme i trådarnes verticala riktning, de nedre fertila trådgrenarne tvingas antaga den mera 

 bågformäga riktning, som är characteristisk för slägtet. Hos Gigartina ligga vanligen de fertila le- 

 derne relativt mindre djupt. Hos Iridcea torde de ligga djupast och bilda här en inre sorus (Tab. 

 X. fig. 1 och 2), som ofta har blifvit misstagen för dessa vexters cystocarp-nucleus. Hos Kutzing 

 är denna modification af sporocarpiet afbildad Tab. 70. I. fig. 6 — 7, Tab. 75. II. fig. 5 — 6. 



Hos CJiondriece och Delesseriece (Tab. XXVI. fig. 13—14, Tab. XXVII. fig. 2—3) utvecklas 

 sphaerosporerne ofta på bestämda ställen och på dessa vanligen i större antal, bildande sålunda jem- 

 väl här en sorus, hvilken, då de fertila cellerne äro mera ytliga och sphaerosporerne stora, redan af 

 äldre algologer observerades. Det lager, hvari sphaerosporerne här komma till utveckling, har stun- 

 dom utseende af att vara föga förändradt ifrån motsvarande lager i sterila delar. Men hos flera Ni- 

 tophyllum-arter ser man tydligen bildningen af sorus förberedas genom en starkare cellul-utveckling 

 på de blifvande fertila ställena (Tab. XXVII. fig. 3); så att hos arter, der det sterila bladet är mo- 

 nostromatiskt, visar ett tvärsnitt af de fertila fläckarne flera rader öfver hvarandra stälda celler, och 

 sjelfva sphasrosporan torde här vara en product af denna föregående cellbildningsprocess. Redan hos 

 närstående former ser man öfvergången till mera vanliga förhållanden. Hos slägtet Leptophyllis 

 (= Cladhymenia conferta, Harv. Phyc. austr. tab. 144) har den sterila vexten nästan en fullständig 

 Delesseria-structur, men sori, som utbildas långs åt bladens kanter, blifva nematheciösa, i det de 

 sphaerosporerne mellanliggande cellerne öfvergått till korta verticala trådar. Hos de former af De- 

 lesseriece, der de fertila cellerne äro mera ytliga och ligga tätare, trängas de i den mån de förstoras, 

 ut öfver de omgifvande sterila corticalcellernes yta och ligga sjelfva sålunda nakna (Tab. XXVI. fig. 

 10 och 14) med en del af cell-membranen; på liknande sätt som hos Ceramium-former af samma 

 anledning enahanda förhållande framkallas. Hos former af Chylocladia (Kiitz. Phyc. tab. 53. III. 



