94 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



fig. 3 — 4), der de utsvällande sph^rosporerne synas lättare finna det nödiga utrymmet inåt, mot den 

 inre hålighet af den utsvälda fröns som de här begränsa, tränges det fertila cell-lagret småningom 

 alltmera inåt, så att de här utvecklade sori bilda försänkningar eller håligheter i ytan, varande hålig- 

 heterne utåt beklädda af ytterlagrets celler, inåt (mot det inre af fröns) af de fertila cellerne. 



Hos Rhodomelese synas sphasrosporerne bildas af särskilda celler, som äfven äro ordnade på 

 ett för olika slägten olika sätt och mognande i en viss ordning, antingen inom grenar som äro mindre 

 synbart förändrade ifrån de vanliga sterila (Polysiphonia Tab. XXXIII. fig. 6 m. fl.), eller inom 

 särskilda grenar, som nästan redan från sin första anläggning ombildas till de fruktorganer, hvilka 

 man länge och temligen allmänt betecknat såsom stichidier (Tab. XXXII. fig. 22 och 24). Hos 

 sådane mer eller mindre ombildade fruktorganer synes det vara regel att sphaarosporans modercell 

 uppkommit genom delning af någon af de pericentrala siphonerne (Tab. XXXIII. fig. 14) x ): och 

 att, olika för olika slägten, antingen en, eller två, eller flera celler blifva fertila inom hvarje led. 

 Der blott en cell blir fertil inom hvarje led synas sphaerosporerne oftast intaga en spiral-linea på den 

 fertila grenen, som då vanligen är trind, men ensidigt utbukad på det ställe af hvarje led, der sphas- 

 rosporan sväller ut (så hos Polysiphonia); der 2:ne celler inom hvarje led blifva fertila, har stichidiet 

 vanligen en mer eller mindre tydligt plattad form, och de 2:ne raderne sphserosporer äro ordnade på 

 hvar sin sida om medel-linien; der flera celler inom hvarje led blifva fertila, har stichidiet en till- 

 rundad form och sphaerosporerne bilda regelbundna verticiller inom den skidlika frukten. Hos de 

 former, der flera sphaarosporer utbildas inom hvarje led, synas sphserosporerne inom samma led ut- 

 vecklas och mogna samtidigt; och hos alla synes det vara regel, att sphaerosporerne inom stichidiet 

 utvecklas och mogna i ordning nedifrån uppåt (Tab. XXXII. fig. 24). Under det de nedersta mogna 

 eller redan utträngt ur frukten, fortvexer stichidiet i spetsen, utbildande nya leder och nya sphsero- 

 sporer. Skidlika stichidier, som till en början kunna vara korta med ett äggrundt eller lancettlikt 

 längd-genomsnitt, blifva slutligen cylindriska och mångdubbelt längre, med afbördade sphserosporer 

 uti hela sin nedre del, med mognande sphasrosporer uti den derpå följande, och med nyanlagda uti 

 den alltjemt tillvexande spetsen. Kanske de tydligaste exemplen härpå finner man hos slägtet Dasya, 

 der man öfverallt lätt finner frukter i olika mogenhetstillstånd. Uti en gi'en, som ombildas till cysto- 

 carpium, utvecklas gemmidierne inom de trådar som bilda nucleus i descenderande ordning 2 ). Med 

 utvecklingen af nucleus, som jag antagit utgå ifrån det axila lagret, kan det väl antagas att utveck- 

 lingen af den ombildade grenen bör vara afslutad, och så vidt jag vet är den det alltid; uti stichidiet, 

 der de fertila cellerne synas vara en product af de pericentrala siphonerne, torde utbildningen af 

 sphaerosporerne icke utgöra något hinder för tillvexten. Likasom hos högre vexter olika utvecklings- 

 förhållanden inträda inom ett blomster, allt efter som detta är afslutadt genom en terminalblomma 

 eller icke, så har jag antagit att de förhållanden i utvecklingsordning, som förekomma inom ett cysto- 

 carpium och ett stichidium, kunde vara beroende af i någon mån motsvarande förhållanden. 



För mindre modificationer af sphaerospor-frukten redogöres i den beskrifvande algologien och 

 torde dessa sålunda här kunna förbigås. 



13. Om Cystocarpiet eller Kapselfrukten. 



Hos högre utbildade Florideer förekommer cystocarpiet såsom ett särskildt yttre organ, be- 

 stående af en inre del nucleus, och en yttre betäckning pericarpium. Hos andra, ofta nära besläg- 

 tade former, är frukten knapt framstående öfver ytan af fröns; ett pericarpium kan här sägas saknas, 



1 ) Hos Polysiphonia har jag trott mig se att i det fertila ledet en af de yttre siphonerne delas i en sned linea i 2:ne, som der- 

 efter förlängas och bilda betäckningen till den inre sedermera utsvällande sphserosporan (Tab. XXXIII. fig. 14). En inre cell 

 (möjligen uppkommen genom en föregående delning, delas likaledes i en öfre, till sphserospor ombildad del (1. c. fig. 14) och 

 i en nedre outvecklad, som under den mogna sphaerosporan ofta finnes qvar såsom en mindre cell (Polysiphonia Tab. XXXIII. 

 fig. 6) ; stundom under form af en plattad skifva (hos Dasya Tab. XXXII. fig. 29). 



2 ) Uti Algce maris mediterranei p. 62 har jag redan fästat uppmärksamhet på denna motsats i utvecklingsordningen. De anmärk- 

 ningar N^egeli i anledning deraf gjort (Neuer Alg. Syst. p. 35) synas mig ingalunda vederlägga observationens riktighet för 

 de fall den afsåg. Hvilka organer, som kunna och böra jemföras, beror väl närmast af hvad som med jemförelsen afses. 



