96 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



finnes väl äfven hos den förra typen (Tab. III. fig. 23), men i allmänhet mindre utveckladt och 

 hos de lägre formerne knappast i den mogna frukten framträdande såsom särskildt lager (Tab. I. 

 fig. 17, 18,°20). 



Äfven hos sådane former, hvilkas mogna nucleus synes hafva gemmidierne sammanbäddade 

 likasom utan synbar ordning, kan man i yngre fruktanlag ofta spåra en modercellernes gruppering i 

 ordnade knippen (Tab. III. fig. 23, Tab. IV. fig. 10 b, Tab. V. fig. 4 m. fl.); men derigenom att 

 modercellerne här synas delas och delarne skjuta ut i alla rummets olika riktningar (Tab. VI. fig. 9) 

 få de mer eller mindre snart det oordnade utseende, som de oftast hafva i den mognande frukten. 

 Det slem, hvari de då ligga sammanbäddade, är väl endast den slutliga producten af de förbrukade 

 modercells-membraner, som generation efter generation bildats (Tab. I. fig. 20, Tab. VI. fig. 8 — 10), 

 vid den fortgående utvecklingen af nya dotterceller. Hos några sammanbäddas på detta sätt samtliga 

 gemmidier till en enda, likasom enkel nucleus (Tab. IV. fig. 10«, Tab. V. fig. 6); hos andra, der 

 måhända sednare generationer af dotterceller längre sammanhållas inom en modercell, förekommer 

 nucleus likasom delad i lober (Tab. XX. fig. 3). Ombildas sålunda flera ifrån hvarandra genom 

 sterila delar skiljda urmoderceller (Tab. XXI. fig. 7 och 9. Tab. XXII. fig. 4 — 7), så uppkommer 

 hvad som i den beskrifvande algologien blifvit kalladt en sammansatt nucleus. Hos vissa grupper 

 (Ceramier Tab. III. fig. 23, Cryptonemeer Tab. IV. fig. 10 b, fig, 13, 14) föregå dessa förändringar 

 tidigare och man ser föga spår deraf i den mogna nucleus; hos andra (Areschougiece Tab. XVIII. 

 fig. 5 — 10) förblifva modercellerne länge ordnade i greniga knippen, och modercellernes delning i 

 rummets olika riktningar föregår mera i de sista stadierne af nuclei utveckling. Hos Hormospermece 

 (Tab. XXV. fig. 4-6) och Corynospermece (Tab. XXXIII. fig. 28) föregår icke en sådan moder- 

 cellernes delning i olika riktningar; de fria ledade trådarne utskjuta i knippen från det underliggande 

 placentarlagret, och trådarnes utveckling fortgår, så vidt jag kunnat se, så väl genom förgrening som 

 genom en toppledets fortgående utveckling och delning (Tab. XXXII. fig. 27, Tab. XXXIII. fig. 

 28). Jemte de fertila trådarne förekomma stundom emellan dessa (Tab. XXXI. fig. 8 — 9), stundom 

 utgående nedanom de fertila (Tab. XXXIII. fig, 13), och då ofta likasom omslutande den fertila 

 nucleus (Tab XXXIII. fig. 26), mer eller mindre talrika sterila trådar (paraphyser). Den sålunda 

 construerade nucleus torde väl kunna sägas motsvara hvad som hos Lichenerne blifvit kalladt apo- 

 theciernes hymeniala lager. Med inbegrepp af pericarpiet har hela frukten stundom en icke ringa 

 liket med Apotheciet (hos vissa Phacelocarpus-avter). 



De mogna gemmidierne ligga hos många väl endast skiljda från hvarandra genom ett slem- 

 lager; hos andra, der gemmidierne bildas inom fria trådar, väl oftast hvar för sig inneslutna inom 

 sin special-modercell; stundom (Tab. XXVI. fig. 3, Tab. XXV. fig. 4 — 6) torde måhända flera sam- 

 tidigt utbildade lio-p-a radade inom en och samma fertila cell. I det ena fallet som det andra glida 

 de, såsom fullt mogna, ut ur den fertila tråden (Tab. XXVI. fig. 3) och utkomma genom carpo- 

 stomii-mynningen, stundom som det synes mera klump vis; stundom har jag sett dem en och en i 

 sender likasom kastade ut från sina respective moderceller (Nemalion Tab. XXIX. fig. 1 b). Der 

 vid emissionen modercellerne förekomma tätt packade intill hvarandra, har jag stundom sett den emit- 

 terande cellens membran tänjas ut så, att dess öfre del skjuter fri ut öfver de tillgi-änsande cellerne, 

 hvarefter gemmidiet glider likasom elastiskt ut från den fria ändan. I andra fall synas de mogna 

 membranerne luckras upp, och sålunda bereda afgång för gemmidiet. Hos en del Florideer, der ett 

 egentligt carpostomium synes saknas, (Gigartineas Tab. XI. fig. 6) torde stundom en del af pericar- 

 piet slutligen brytas ut, och sannolikt vatten då upptagas genom öi^pningen. Det gemmidierne om- 

 gifvande slemmet sväller väl dervid ut och blifver i sådant fall tydligt nog ett medel för gemmidi- 

 ernes utträngande ur frukten. Hos Fauchca (Tab. XIX. fig. 6) m. fl. förekommer ett väl för detta 

 ändamål apteradt spindelväfslikt nät af fina men sega trådar, utlöpande från fruktbottnen mot carpo- 

 stomiets inre öppning; genom motståndet af dessa nucleus omgifvande trådar måste sannolikt gem- 

 midierne trängas klumpvis ut ur pericarpiet, i den mån de mogna. 



Hos Florideer, hvilkas nucleus består af flera sammansmältande lober, kunna dessa visa sig 

 olika både i afseende på gemmidiernes gruppering och storlek, beroende olikheten, så vidt jag förmår 



