KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 99 



foeminina organet och företrädesvis hos alla sådane, der cystocarpierne icke äro localiserade på be- 

 stämda ställen — och rätt många Florideer torde väl tillhöra denna kategori. 



Enligt min uppfattning äro observationerne öfver cystocarpiets första utvecklingsstadier alltför 

 få och alltför ofullständiga för att vetenskapen derpå sknlle kunna grunda bestämda antaganden. 

 Florideernes förekomst i hafvet och vanskligheten att under odling hålla dem friska under någon längre 

 tid gör det mycket svårt, för att icke säga omöjligt, att följa en och samma frukts utveckling under 

 alla dess stadier. Man tvingas sålunda att genom jemförelse af olika frukter utleta de olika förän- 

 dringar, som frukten under sin utveckling genomgår. Med afseende på de sednare stadierne låter 

 detta sig väl göra utan svnnerligt stora svårigheter; går man till de tidigare, så vexa svårigheterne 

 utomordentligt. Söker man i naturen följa andras observationer, så har man ofta svårt att i det man 

 sjelf ser igenkänna andras uppgifter; ofta svårt att sammanjemka hvad man sett på det ena stället 

 med hvad man ser på det andra. Bornet och Thuret uppgifva att det icke går an att anställa 

 sina observationer på individer som bära redan mogna frukter, emedan de unga fruktanlagen här 

 icke mera finnas; men hvad som är ett ungt fruktanlag är ofta ganska svårt att afgöra. Man kan i 

 de flesta fall icke af andra characterer afgöra om ett till utseendet sterilt exemplar skall utveckla 

 cvstocarpier, spkrerosporer eller antheridier. Påträffar man nu ett sådant trichogyn-liknande hår, så 

 har man dock ingen säkerhet för att detta hår verkligen är en trichogyn. Innan man tillagt tricho- 

 gvnen den vigtiga role, som den numera anses ega, afbildade Bornet hos Lejolisia och Pringsheim 

 hos Spermothamnion roseolum hår, som af dem icke misstänktes skilja sig från de vanliga, men som 

 sedermera blifvit förklarade vara trichogyner. Thuret sjelf afbildar ett antheridii-bärancle exemplar 

 af Callith. corymbosum (Anth. des Crypt. pl. 4), ifrån hvars grenspetsar talrika hår utgå, hvilka man 

 efter figurerne svårligen skulle misstänka vara af annan natur än de hos Lejolisia afbildade. Hos 

 Derbes & Solier finnes (Pl. 17. fig. 3) ett dylikt exemplar af Callith. granulatum. Man har sökt 

 characterisera trichogynen dermed, att den skulle vara ett enrummigt, mera eller mindre förlängdt 

 hår, som aldrig genom ett diaphragma vore skildt ifrån den basal-cell, som bär det. Men detta 

 torde förekomma äfven på andra ställen, der en cell skjuter ut i något slags rot- eller hårspets; och 

 de hårlika förlängningar af sterila grenar, som Pringsheim på anförda ställe afbildat, torde knappast 

 visa någon olikhet i detta afseende. Trichogynen skulle vidare utmärka sig genom ett eget starkt 

 ljusbrytande innehåll. Det torde med afseende härpå böra anmärkas att hvarken Bornet, Prings- 

 heim eller N^egeli märkt eller åtminstone omtalat denna egenhet hos de hår, som sedan blifvit er- 

 kända såsom trichogyner. Att denna egenhet torde vara föga märkbar torde ock följa af Thuret 

 och Bornets egna ord på ett annat ställe, der de omtala de svårigheter, hvarmed deras observa- 

 tioner öfver foecundationen varit förenade. De yttra här (Féconcl. des Florid. p. 27): "d'autre part 

 au milieu des poils, dont la surface est couverte, vouloir distinguer un poil aussi ténu que le tri- 

 chogyne serait une entreprise tout k fait chimerique." 



Granskar man vidare hvad af författarne sjelfve tages i anspråk såsom trichogyne och tricho- 

 phor-adparat hos olika vexter, så kan det enligt min tanka sättas i fråga om de sålunda tydda de- 

 larne verkeligen motsvara hvarandra. När trichogynen först afbildades hos Lejolisia, erhöll den for- 

 men af ett mera styft hår, om hvilket författaren tillägger att det hade en tjock vägg. I stället för 

 att sedermera det uppgifves om trichogynen att den oftast är af kort. varaktighet, sitter håret hos 

 Lejolisia ännu qvar på den mognande frukten l ). Jag har hos Polysiphonia sett stundom enkla och 

 förunderligen lika, stundom sammansatta hår, intagande en liknande sidoställning på det mycket unga 

 pericarpiet (Tab. XXXIII. fig. 9—10). 



Enligt min uppfattning äro dessa trichomer hos Polysiphonia väsendtligen olika de mjuka och 

 slemmiga tarm-lika trådar med tillrunclad ända, hvilka oftast afbildats såsom trichogyner. Huruvida 

 de organer af detta sednare utseende, som hos olika Florideer betecknats såsom trichogyner, verke- 

 ligen motsvara hvarandra kan, som jag tror, ytterligare sättas i fråga. Den som trichogyn förklarade 

 trådända, som af Pringsheim afbildades (Morph. der Meer. Älg. tab. V.) utgående ifrån hvad han 



') Under denna först angifna form afbildas trichogynen hos Sachs (Lehrb. Aufi. 3. p. 241). Uti Fecond. des Florid. Pl. 12. 

 fig. 15 — 16 har trichogynen blifvit kortare och trnbbigare, likasom slemmigare. 



