KOXGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 103 



Vid basen af favellan (Tab. I. fig. 17) eller dess särskilda lober (Tab. I. fig. 20 vid cl) ser 

 man stundom en eller flera mindre celler, som genom mindre intensiv färg och något olika form 

 synas afvika från de andra, till gemmidier ombildade, hvilka måhända motsvara de placentariska 

 celler, som hos högre utbildade frukter uppbära nucleus eller dess särskilda delar. Starkare utbil- 

 dade torde dem motsvarande celler förekomma hos Ceramium rubrum, der jag sett dem med det 

 utseende, som cellerne i det subhymeniala lagret hos högre utbildade frukter nästan alltid antaga 

 (Tab. III. fig. 23, som visar ett tunnt längdsnitt af favellan). 



I afseende på den första anläggningen af favellan har jag hvarken trott mig finna den uni- 

 formitet hos olika arter, eller ens hos samma art den bestämdhet i läge och utvecklingssätt hos den 

 till frukt ombildade cellen, som man nu synes antaga skulle vara gällande hos Ceramieerne. Och 

 måhända står härmed i samband det mycket vexlande läge och den olika sammansättning, som den 

 utvecklade frukten företer hos olika arter älven inom samma slägte. Hos några synas de öfversta 

 lederne på en pinna icke gerna blifva initialer för fruktbildningen; de sitta i den yngre favellan 

 stundom qvar såsom en åt sidan förträngd, stundom förlängd spets — -likasom dylika abortierande led 

 förekomma på sphasrosporbärande exemplar ofvanom den utvecklade sphaärosporfrukten. Hos andra 

 arter bar jag trott mig se att äfven de öfversta cellerne (lederne) på den fruktanläggande pinnan 

 kunna ombildas till lober i den mera sammansatta favellan. Om hos några fruktbildningens utgångs- 

 punkt synes vara något visst led, så tror jag mig hos andra hafva sett att flera samtidigt, eller allt 

 flera likasom successivt indragas i fruktbildningen, så att man måhända med någon rätt skulle kunna 

 säga att nästan hvilka som helst celler på t. ex. Callithamniernes yngre grenar skulle kunna blifva 

 utgångspunkt för ett fruktanlag. 



Hos CaUithaninion cruciatum, som har motsittande, ofta verticillerade grenar, är favellan ter- 

 minal, omgifven af flera, mer eller mindre sammansatta grenspetsar; den består af flera olika lober, 

 hvilka syntes vara prcducter af olika grenar (Tab. I. fig. 20 c). Likasom den sterila stammen af- 

 slutas af ett knippe af outvecklade, tätt intill hvarandra stälda, nästan packade grenar (apices ocellati), 

 så torde de talrika loberne inom favellan motsvara ett dylikt knippe, hvars inre plumulae blifvit fer- 

 tila, under det de yttre utvuxit till involucrerande grenar. Vid ett längdsnitt lyckades det mig åt- 

 skilja flera yttre lober (Tab. I. fig. 20 c) som syntes fullt utbildade, med de mognande gemmidierne 

 sammanbäddade inom en slemmig gelatina; på en inre, och som jag antog yngre lob (Tab. I. fig. 20 cl) 

 syntes gemmidierne kanske något mera tydligt grupperade efter de moderceller, inom hvilka de bil- 

 dats; och spår efter dessas slemmiga membraner syntes ännu här och hvar qvar. Den innersta och, 

 så vidt jag sett rätt, sjelfva den axila delen inom den sammansatta favellan, utgjordes af ett parti 

 (Tab. I. fig. 20 b), som synbarligen var betydligt mindre framskridet i utveckling, och som ofvanom 

 stamledet syntes sammansatt af flera sammansmältande partier, sannolikt motsvarande en verticill af 

 ■1 grenar, deraf under trycket af täckglaset endast 3:ne blefvo synliga. Hvardera af dessa var delad 

 i ett antal celler, i hvilkas radade anordning den ledade pinnulan måhända ännu kunde igenkännas. 

 Denna första radade generation af moderceller syntes begynna delas i annan direction. Måhända 

 kan det antagas att hvardera af de ingredierande pinnulse sväller derefter allt mera ut, för att bilda 

 en sednare generation af särskilda lober. På en grenspets af exemplar, som derjemte bar mognande 

 faveller, såg jag stamspetsens öfversta led deladt i 4 celler, med de närmast underliggande lederne 

 tydligen i mycket ungt tillstånd (Tab. I. fig. 20 a). Under täckglaset skiljde sig delarne mycket 

 tydligt. Huruvida denna bildning framställer ett tidigare, och i så fall sannolikt det första stadiet 

 af den sedermera starkt sammansatta favellan, vågar jag icke afgöra. Ett par af de öfre grenarne 

 hade en iögonfallande likhet med hvad som antagits utgöra Trichogynen hos Florideerne. 



CaUithaninion polyspermum tillhör de arter med alternerande grenar, hos hvilka favellan synes 

 utgöras af talrika samsittande lober. De särskilda loberne äro relativt små och rundade, men nästan 

 knippevis framkommande från en förvriden rachis, bilda de tillhopa en större frukt {Harv. Phyc. Br. 

 tab. 231). Sjelf har jag sett dem framkommande från flera olika led, hvilka hvardera outbildats lika- 

 som genom en delning i mindre delar, till hvilka loberne synas bilda likasom yttre utskott (Tab. I. 



