KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 15. X:o 6. 109 



sidan befransa dess inre kanal. Hos Polyopes förekommer ett måhända motsvarande lager (Tab. VI. 

 fig. 11), men svagare utveckladt, och i den mognande frukten kanske icke alltid lika märkbart. Hos 

 Cryptonemia (Tab. VIII. fig. 7) ligger nucleus inom det yttre och mera vidöppna pericarpiet om- 

 sluten af ett lager ombildade trådar, som med sina förlängda sleinmiga ändar utlöpa mot carpostomiet. 



Den mognande nucleus är nästan alltid tillrundad och sammanhållen af en mer eller mindre 

 fast gelacina. Sällan har jag sett den något utdragen i lober (Tab. VI. fig. 8): hos Grateloupieerne 

 har den kanske i allmänhet icke den bestämda begränsning som hos öfriga Cryptonemeer. Måhända 

 beror skillnaden derpä att den omgifvande gelatinan här lättare upplöses (på exemplar som en gång 

 varit torkade), och de derigenom fria gemmidierne lättare föras ur sitt läge och kringspridas på object- 

 glaset. Sjelfva gemmidierne äro rundade eller genom trycket mot hvarandra något kantiga. Uti 

 den fullmogna nucleus synas de utan synbar ordning sammanbäddade, likasom endast sammanhållne 

 af den omgifvande slemmiga pelliculan (Tab. IV. fig. 10 a. Tab. V. fig. 6. Tab. VIII. fig. 7). Har 

 man med skarp knif fått ett väl lyckadt vertical-snitt, helst om detta svagt pressas af täckglaset, kan 

 man få se gemmidierne sammanhängande, likasom i förgrenade trådar (Tab. IV. fig. 10 b. Tab. 

 V. fig. 4. Tab. VI. fig. 9). Ar frukten icke fullt mogen kan man få se de inre och nedre lederne 

 i dessa trådar icke fullt lika med de yttre och öfre; de yttre utgöras af klumpar af gemmidier (Tab. 

 IV. fig. 13 och 14. Tab. V. fig. 4), under det de inre och nedre utgöra likasom de sterila stammled, 

 som uppbära hvardera sin grupp af gemmidier. Här och livar påträffar man ock gemmidii-grupper 

 ännu så sammanhållne inom trådarnes leder, att de tydligen visa sig hafva uppkommit genom dessas 

 delning (Tab. IV. fig. 12 a. fig, 13. Tab. V. fig. 5 c. Tab. VI. fig. 10). Det kan således, såsom 

 det synes mig, knapt vara något tvifvel om att nucleus utbildas genom en fortgående delning af 

 moderceller, hvilkas membraner öfvergå till den slemmiga massa, deruti gemmidierne likasom inbäd- 

 das, och hvaraf hela nucleus slutligen synes omsluten. Hos Hahjmenia Ugulata, der gemmidierne 

 synas omslutna af en tjockare och segare pellicula, har jag trott mig deruti kunna särskilja en tem- 

 igen tydlig stratifiering. Vid tillsats af jod synes den genomskinliga gelatinan icke märkbart färgas. 



De inre celler inom nucleus, hvilka såsom stammar uppbära de yttre gemmidii-grupperne, 

 torde väl motsvara de inre placentariska cell-stammar, som t. ex. hos Rhodoplnjllece bära de skiljda 

 loberne; men i stället för att hos dessa sednare dessa celler persistera såsom sierila, öfvergå de väl 

 hos Cryptonemeerne oftast sjelfve till gemmidii-bildande moderceller, och samtliga gemmidierne 

 komma sålunda att bilda en enda mera homogen nucleus. Stundom har jag sett de placentariska 

 cellerne inom nucleus mera nätlikt sammanbundne, anastomoserande med utdragna spetsar (hos Gloio- 

 siphonia Tab. IV. fig. 14); vid tillsats äf Chl.-Z.-Jod antogo dessa celler en mycket ljusgul färg, 

 under det gemmidierne blefvo bruna eller slutligen blånande. 



Om det första anlaget till nucleus är det utan tvifvel vida svårare att få säkra observationer, 

 enär det icke alltid är lätt att finna fullt tydliga mellanstadier. Hos Nemastoma och Lygistes (Tab. 

 IV. fig. 10) har det mognande cystocarpiet den ofvan angifna vanliga structuren hos Cryptonemeas. 

 Uti den icke fullt mogna nucleus af Nem. cervicornis har jag sett moderceller omslutande halfmogna 

 gemmidier (Tab. IV. fig. 4). På exemplar, som clerjemte bära mera utvecklade nuclei, har jag sett större 

 ovala celler, mycket liknande den odelade sphasrosporan hos en Cattithamnion, stundom utgörande 

 slutledet på en af det corticala lagrets trådar (Tab. IV. fig. 5 a), men oftast omgifven af en umbella 

 af sterila trådar (Tab. IV. fig. 5 b, fig. 9 b). Inom sin pellucida membran omsluta dessa ett inten- 

 sivare färgadt endochrom. Vid tillsats af Chl.-Z.-Jod blir endochromet i de omgifvande trådarne 

 liusgult, i de omnämnda större ovala cellerne guldgult eller gulbrunt, under det de mognande gem- 

 midierne såsom vanligt blifva mörkare, något blånande. Oaktadt dessa ovala celler förekomma i 

 mängd, har jag ytterst sällan, och då endast otydligt, sett någon delad i en öfre och en nedre del. 

 Huru sannolikt det kan synas att dessa celler utgöra ur-moderceller till nucleus, så torde dock säll- 

 syntheten af en begynnande delning tala deremot. Någon trichophor-adparat, som kunde anses till- 

 höra eller stå i samband med desse celler, har jag icke lyckats få se. Men deremot har jag sett 

 mycket fina trådar här och hvar förena det corticala lagrets olika knippen, stundom utskjutande 

 säsom ett nästan osynligt hår utanför cortical-lagret. Den basala adparat, som Bornet angifver 



