114 J. G. AGARDH, FLORIDEEENES MORPHOLOGI. 



här och hvar trott mio- se gernmidierne medelst tunna och slemmiga trådar fastade krin» - väggarne 

 af nucleoli, likasom vore de sjelfve utsvälda grenar af det subhymeniala lagrets trådar. 



Hos Polycoelia ser man frukterne på fertila exemplar bilda mera intensivt färgade runda fläckar, 

 spridda här och hvar, nästan utan märkbar höjning öfver ytan (Harv. Fl. Tasm. tab. 192 B). Gör 

 jag ett tvärsnitt genom en sådan fläck, ser jag i det inre en större nucleus, sammansatt af anasto- 

 moserande trådar, mellan hvilka talrika nucleoli ligga inbäddade, hvardera bestående af relativt färre 

 gemmidier (Tab. XIII. fig. 6). Uppsöker man på samma exemplar fruktfläckar, som äro mindre och 

 med ljusare färg, så visa ofta dessa frukten i yngre stadier (dessa må icke förvexlas med andra lju- 

 sare fläckar, som utgöras af äldre frukter med redan afbördade gemmidier) och man torde här kunna 

 lättare spåra fruktens uppkomst och gången af dess utveckling. Jag har redan förut fästat upp- 

 märksamhet på den egendomliga structur, som förefinnes hos Polycoelia. Ett tunnt genomsnitt af 

 den sterila bålen (Tab. XIII. fig. 2) visar det inre lagret bestå af en enda rad i samma plan jemte 

 hvarandra stälda stora lacunlika celler, hvilka inom sina tjocka gelatinösa membraner omsluta ett 

 endochrom, som synes utgöras af en slemmig till trådar utdragen protoplasma. Det yttre lagret ut- 

 göres af anastomoserande trådar, som dels invid de stora lacunlika cellerne likasom nätlikt öfver- 

 spinna deras hela yta, och dels förgrenande sig utåt derefter öfvergå i verticalt utgående perlbands- 

 lika trådar. Till följe af de 2:ne lagrens mycket olika structur och anordning är det hos Polycoelia 

 mycket tydligt att hela den sammansatta nucleus utbildats inom en af de stora lacunlika cellerne. 

 Den begränsas på sidorne af dylika celler i oförändradt tillstånd, och är på de båda paginalsidorne 

 omsluten af det yttre lagrets perlbandslika trådar. Uti ett lyckadt prseparat såg jag den stora sterila 

 cellens protoplasma-trådar nätformigt samman bundne, och liksom utgående ifrån längs åt innerväggen 

 synlige större klumpar (Tab. XIII. fig. 5 vid x). Uti celler, der frukten förbereddes, trodde jag mig 

 se dessa plasma-trådar antaga bestämdare contourer och utbildas till ett spindelväfslikt nät af de 

 finaste anastomoserande trådar. Blindändar ifrån dessa trådar trodde jag mig kunna antaga såsom 

 initialer för nucleoli; jag såg dem än enkla och klubbformigt utsvällda (Tab. XIII. fig. 7 vid b) än 

 delade i radade moderceller, som åter kunde vara delade i nya dotterceller (1. c. fig. 7 c). Jag har 

 ofvanför sökt redogöra för trådarnes utbildning inom nucleus, huru den fertila cellens gelatinösa vägg 

 oblitereras i mån som det omgifvande stratum circumnucleare utbildas, och huru detta sednare upp- 

 kommer dels af inre och något finare trådar, dels af yttre och gröfre (Tab. XIII. fig. 6). Om hos 

 Polycoelia hela den sammansatta nucleus är en mera omedelbar product af en af de stora cellernes 

 protoplasma-trådar, och dessa, mera utbildade, synas uppbära nucleoli och gemmidier, så bör det icke 

 heller förvåna att hos andra Gigartineernes slägten gemmidierne här och hvar inom de pregnanta 

 cellerne synas fastade vid trådar, hvilkas uppkomst inom en sluten cell annars kunde synas vara 

 mera abnorm. 



Jag har också förut fästat uppmärksamhet på vissa hos Polycoelia förekommande, mycket 

 finare trådar (Tab. XIII. fig. 8), hvilka synas skilja sig från öfriga elementer derigenom att de 

 äro mycket sparsamt ledade, eller nästan oledade, och tydligt förgrenade. De synas knapt hafva nå- 

 gon inre kanal eller tydligt innehåll. Jag trodde mig se dessa utgå ifrån de corticala trådarnes 

 nedre och något större celler, samt fortlöpa inåt tills de nå de inre stora cellernes slemmiga väggar, 

 inom hvilka de synas korsa hvarandra i olika riktningar. Jag har trott mig kunna antaga att desse 

 motsvara de hyphalika trådar, som förekomma hos andra Florideer, stundom mycket starkt utbildade. 

 Måhända torde de ock böra jemföras med de "tubes connecteurs", som af Thuret blifvit beskrifne 

 såsom eo-ande en vio-tio- function vid Florideernes foecundation. 



Hos Fctopliora (Tab. XV. fig. 6 — 9) har cystocarpiet hela den inre structuren af en Callo- 

 phyllis-nucleus, men den utbildas inom en särskild, likasom till ett yttre pericarpium ombildad del 

 (ett prolifierande blad?). Den relativt stora fruktens pericarpium syntes utvändigt ojemnt, här och 

 der med fördjupningar, i hvilka måhända särskilda carpostomier utmynnade. Afven hos Gymno- 

 gongrus har jag stundom trott mig se flera carpostomii-canaler leda in till samma (sammansatta) nucleus. 



4: — 9. Hos de grupper, som i systemet blifvit sammanförda under benämningen Nematosper- 

 mece (Tab. XVI — XXII), torde cystocarpiet kunna anses såsom en mellanform emellan Gongylo- 



