KOXGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR, BAND. 15. N:0 6. 131 



stället synes en eller kanske flera af de genom anastomoser förenade trådar, som utgöra det axila 

 knippet i det mycket unga bladet hos Nizzymenia, ombildas till en tjock placenta, som uppstiger 

 något snedt emot fruktens centrum: bärande de uppåt och utåt tätt radierande gemmidii-trådarne. 

 Sannolikt är det endoehromet från flera sammansmältande celler som förenas till den sålunda bildade 

 tjocka placentan. 



Den afdelning af Splnerococcoideerne, som omfattar Sphcerococcus och dess närmaste slägten, 

 skilier sig ifrån de öfrige hufvudsakligen sen om de till utseendet enklare, oftast kortare och mera 

 klubbformiga gemmidii-trådarne. I stället för att hos Gracilaria gemmidii-trådarne bilda likasom 

 förgrenade knippen, så torde hos Sphcerococcece de förekomma enkla, emedan deras nedre förgrenade 

 del synes mera tillhöra placentan. 



Hos Stenocladia, der bålen i yngre och äldre delar har en väsendtligen olika structur, och 

 frnkterne väl kunna antagas motsvara ombildade grenar, är det ock med de yngsta grenarne, som 

 structuren af frukten närmast torde böra jemföras. I stället för att den unga grenen har en axil 

 tub af förlängda cylindriska leder (Tab. XXV. fig. 3 ax), som bära verticiller af grenar, hvilka, i sin 

 ordning delade, med sina yttersta förgreningar bilda det corticala lagret, så finnes jemväl i fruktens 

 nucleus (Tab. XXY. fig. 4) en axil cellrad, men bestående af kortare led, och upptill likasom upp- 

 lösande sig i en större mångfald af grenar (1. c. fig. 7); dessa grenar uppbära de talrika trådar, som 

 radierande åt alla håll synas utgöra nucleus; i den nedre delen äro trådarne stälde tätt intill h var- 

 andra och tätare förgrenade, upptill enkla och mera klubbformiga (fig. 5 och 6). Några af placen- 

 tans förgreningar förblifva sterila och utlöpa genom nucleus mot pericarpii-väggen (jfr fig. 4, 7 och 

 8. der fs antyder den nedre delen af dessa trådar och pc den öfre, som ingår i bildningen af peri- 

 carpii-väggen). Dessa sterila trådar (jparanemata) torde vara analoga med dem som, i andra frukt- 

 former mera utbildade, i den beskrifvande algologien stundom blifvit antagne såsom särskiljande de 

 olika nucleoli, hvilka tillhopa bilda ett slags sammansatt frukt. De förekomma jemväl. hos andra 

 slägten af Sphcerococcece, kanske hos alla med undantag af Dicranema. 



Hos Heringia (Harv. Ner. austr. tab. 50) afslutas den uti frukten ingående axila tuben af en 

 tjockare, nästan klubbformig ända (Tab. XXVI. hg. 6 vid p), upptill och kring sidorne samman- 

 flytande genom anastomoser med en rundt ikring omgifvande spongiös väfnad, h vilken väl är en om- 

 bildning af det lager af aflånga och kantiga celler, som i den sterila delen närmast omgifver den axila 

 cellraden. Att det klubbformigt utsvälda partiet, som utgör placentans centrala del, är en utbild- 

 ning af endoehromet inom den axila tuben, synes mig icke vara tvifvelaktigt. Man ser, likasom bil- 

 dande den axila tubens yttre gränslinea, resteime af den icke fullständigt oblitererade yttre membranen 

 såsom en knapt synlig gelatina, hvilken svagt gulnar vid tillsats af jod, under det den klubbformiga 

 ändan, så väl som de anastomoser, hvarmed den sammanbindes med den omgifvande väfnaden, och 

 denna i sin helhet antaga en starkt gul-brun färg. Ifrån de yttre förgreningarne af denna väfnad 

 utgå dels de korta, klubbformigt utsvälda gemmidii-trådarne, dels här och hvar sterila trådar, som 

 sammanbinda placentan med den yttre pericarpii-väggen. Hos Sphcerococcus äro fruktens inre delar 

 utbildade i närmaste öfverensstämmelse med hvad som förekommer hos Heringia. Inom det vanligen 

 starkare utsvälda toppledet i gemmidii-trådarne ser man här ofta tydligt endoehromet deladt i en öfre 

 och en nedre del (Tab. XXVI. fig. 3), hvilka äfven åtskiljas af ett hyalint diaphragma. Hvardera 

 delen utbildas till ett gemmidium, som hvart för sig utglider genom gemmidii-trådens uppluckrade 

 ända. De sålunda genom olika toppleds successiva delningar uppkomna membraner ser man stun- 

 dom, efter flera .öfre gemmidiers utglidning, sitta qvar vid någon af trådarnes nedre led, såsom plat- 

 tadt skålformige hylsor. 



Hos Dicranema och Calliblepharis finnes knappast någon annan olikhet i fruktens structur, 

 än den som betingas deraf att den axila cellraden hos dessa slägten saknas. Placentan utgöres äfven 

 här af en nätlik väfnad (Tab. XXVI. fig. 4—5), hvilken torde uppkomma genom olika cellers me- 

 delst tupfelrör sammanbundna endochrom-partier. Gemmidii-trådarne äro hos Dicranema kanske kor- 

 tare än hos de andra slägtena och bestå af några få leder. Emedan frukten utsväller lateralt nedom 



