KONGL. SV, VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 141 



mar. som bilda mitialerne till den nätlika fruktväfnaden, allt fastare. Dessa till en burjan något 

 mera strödda och glesare anastomoserande stammar få dock snart kortare led och tätare anastomoser, 

 och de bilda i midten af frukten den fertila väfnad, som torde kunna kallas fruktens centrala nu- 

 cleus. Man torde således kunna föreställa sig hela den placentariska väfnaden, såsom ett knippe af 

 anastomoserande trådar, hvilka under form af något fastare stammar utgå ifrån fruktens bas (vid x 

 fig. 13, vid c hg. 15) radierande utåt, med något tätare maskor i fruktens centrala del, med något 

 glesare i den mån det närmar sig pei"ipherien. De placentariska trådarne torde utgöras af celler, 

 som vid fruktens utsvällning starkt utdragits på längden, och sins emellan hållas tillhopa genom 

 sammanflytande endochrom-partier, på de ställen der tupfelrören bildat öfvergångar ifrån den ena 

 cellen till den andra. Uti de mera utbildade placenta-stammarne har man svårt att urskilja en yttre 

 membran kring det fasta och mörka endochromet; och måhända saknas den äfven slutligen. 



Inom smårummen, som bildas emellan den placentariska väfnadens maskor, synas gemmidii- 

 tradarnes små knippen utgå utan synbar ordning, riktade inåt eller utåt, uppåt eller nedåt i förhål- 

 lande till frukten. Inom de särskilda smårummen förekommer ett enda eller några få sådane knippen, 

 alla bestående af korta men förgrenade trådar; i den mån de inom grenarnes toppled bildade gem- 

 midierne utvecklas och mogna, fyllas maskorne, och i den mogna frukten förekommer nucleus ofta 

 såsom en central och nästan packad klump af till utseendet oordnade gemmidier. De mogna gem- 

 midierne omslutas af en tydlig membran, och hafva, der de icke genom trycket mot hvarandra blifvit 

 förändrade, en omvändt äggrund form. Vid tillsats af jod har jag sett gemmidierne blåna, under det 

 den placentariska väfnadens trådar och omogna gemmidii-tråclar få en gulaktig färg. 



Pericarpiet synes motsvara det corticala lagret i den till frukt utsvällda delen af grenen. Det 

 utgöres af en nästan enkel rad af glesare stälda celler, omgifna af det yttre slemmiga cuticula-lager, 

 som jemväl förekommer i den sterila delen. Pericarpiets yttre celler synas uppbäras af de utåt fort- 

 löpande trådar, hvilka utgöra den placentariska väfnadens yttersta sterila förgreningar. De rundade 

 pericarpii-cellerne äro likasom cortical-lagrets celler fyllda af ett färgadt endochrom, som endast före- 

 kommer tunnare i de glesare pericarpii-cellerne. 



Af Bhoäoäactylis (Chondria rubra Harv. Phyc. anstr. tab. 280) har Haevev lemnat ett frukt- 

 genomsnitt, deraf fig. 10 Tab. XXIX är en copia. Fruktens form antyder här nästan snarare ett 

 keramidium; pericarpiet har ett tydligt carpostomium, som utmynnar i den något utdragna spetsen. 

 Nucleus såg Harvey endast såsom en något aflång klump af sammangyttrade delar. Vid tillsats af 

 en droppe syra såg jag ett dylikt genomsnitt — men fördt utanför carpostomiet — visa en helt annan 

 form af nucleus. Dess inre svällde ut såsom Tab. XXIX. fig. 11 utvisar, med en structur som tyd- 

 ligen närmar sig Hypneas. Mellan den placentariska väfnadens nätlikt sammanbunclne trådar före- 

 kommo små knippen af gemmidii-trådar, utgående i olika riktning inom nätets små rum. Bland 

 gemmidii-trådarnes yttre förgreningar syntes några mera utsvällda till ett redan mognande gemmi- 

 dium (1. c. fig. 12); andra voro tydligen vida mindre utvecklade. 



Hos JSIychoåea och JEctoclinium, der de inre cellerne i bålen differentiera sig till olika lager, 

 det inre bestående af långsträckta trådar (Harv. Phyc. austr. tab. 200 och 201), under det att ett 

 intermediärt lag-er utgöres af korta rundadt kantiga celler, mellan hvilka mindre interstitial-celler 

 snart synas komma till utveckling (Tab. XXX. fig. 2), har cystocarpiet dock en structur, som icke 

 väsendtligen torde afvika ifrån Hypneas. Det axila lagrets långsträcktare och genom anastomoser 

 sammanbundne celler öfvergå måhända mera omedelbart uti fruktens inre placentariska väfnad; der- 

 igenom att denna uti den fertila grenspetsen utbildas starkare, blir frukten en utvändigt framstående 

 del (Tab. XXX. fig. 6). Den inre nätlika placentariska väfnaden består i yngre tillstånd af mindre 

 maskor, med ett eller få gemmidii- knippen inom hvarje af dess smårum (Tab. XXX. fig. 8); sednare 

 synas flera maskor, kanske efter oblitererade mellanväggar, smälta tillhopa till större rum, hvilka då 

 åtskiljas af färre, men likasom till fastare stammar mera utbildade mellanväggar, ifrån hvilka tal- 

 rika knippen af förgrenade gemmidii-trådar utgå, från alla sidor convergerande mot det förstorade 

 rummets inre (Tab. XXX. fig. 6 och 7). Det i bålens något äldre delar förekommande intermediära 

 lagrets stora rundadt kantiga celler torde i frukten motsvaras af de inre pericarpii-cellerne; för så 



