144 J. G. AGAEDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



äfven här stratum circumnucleare är den först anlagda delen af nucleus, som fortvexande centrifugalt, 

 sednare inom sig utbildar de skiljda loculi. Ibland de inre trådarnes spetsar sågs en aflång till- 

 rundad cell (månne modercell till ett gemmidii-knippe?). 



Hos Caulacanthus, som har en från de öfriga slägtena i så måtto afvikande structur, att det 

 axila knippet här motsvaras af en axil ledad tråd, ifrån hvilken (såsom stam) utgående grenar bilda 

 de yttre lagren i bålen, kan väl äfven frukten väntas i viss mån olika. Såsom utbildad inom en 

 grenspets, skjuter den ut i en eller flera spetsar, stundom likasom i laterala taggar. Den axila 

 tråden, i stället för att såsom en enkel stam genomgå frukten, såg jag inom den utsvällda frukten 

 förgrenad och bildande likasom flera skiljda stammar, hvilka åter utåt förgrenade uppburo skiljda 

 knippen af utåt radierande gemmidii-trådar (Tab. XXXI. fig. 8 och 9). Inom de skiljda stammar- 

 nes olika leder voro endochromerne starkt utbildade och emellan olika led sammanflytande medelst 

 de starkt vidgade tiipfelgångarne. Dessa stammar hade sålunda här ombildats till en stark förgrenad 

 placenta, hvars utåt förtjockade, här och hvar genom finare anastomoser förenade grenändar blifva 

 likasom skiljda centra för olika knippen af gemmidii-trådar. Då placentans grenar vända sig uppåt 

 och utåt från de långs åt fruktens olika sidor fortlöpande stamgrenarne, så få gemmidii-knippena 

 samma utåt radierande riktning som hos Solierieernes öfriga slägten. Ifrån placentans nedersta för- 

 greningar utgå sterila trådar med oftast längre leder, hvilka utlöpa concentriskt kring nucleus, sanno- 

 likt motsvarande de andra slägtenas stratum circumnucleare; men hos Caulacanthus äro de så glesa 

 att de bland fruktens öfriga delar nästan försvinna (Tab. XXXI. fig. 8, der de dock i figuren blifvit 

 allt för svagt antydda). Emellan de olika knippena utlöp.a motsvarande trådar, hvilka med annan 

 riktning synas sammanbinda placentans grenar med pericarpiet (1. c. fig. 9), och således torde mot- 

 svara de hos andra slägten befintliga, hvilka dela fruktens inre likasom i mindre kamrar, stälda i 

 våning jemte hvarandra, och hvardera med sitt eller sina gemmidiiknippen. I närheten af det late- 

 rala carpostomiet (vid cs fig. 8 och 9) såg jag några få andra trådar, hvilka möjligen böra anses 

 motsvara de hos andra slägten i större mängd förekommande, men oftast kortare, som utlöpa mot 

 carpostomiets inre mynning l ). 



Många af Solierieernes arter — så väl de spädare (Rhabdonia-arter), hvilka vid torkning sam- 

 manfalla, som de fastare (Eucheuma-arter), hvilka torkade blifva nästan hornartade — äro rika på en 

 gelatina, som kanske föranleder att finare delar icke alltid åtskiljas och framträda tydliga, då mindre 

 väl preparerade exemplar analyseras. Måhända är detta anledning till olikheter i vissa uppgifter 

 som förekomma. Så afbildar Harvey hos Eucheuma (Ner. Bor. Åmeric. tab. XXIV. fig. 3; Phyc. 

 austr. tab. 64) fruktens centrala del upptagen af en stor inre hålighet, som omgifves af ett lager af 

 större rundade celler. Sjelf har jag, i stället för den inre håligheten, sett en starkt utbildad grenig 

 placenta- stam — ungefär motsvarande hvad jag ofvanför beskrifvit som placenta hos Caulacanthus — : 

 måhända har denna, hopkrympt eller fastklibbad till den ena sidan, bortskurits af Harvey. Hos 

 Caulacanthus ustulatus afteckna Bornet och Thuret (Not. Alg. tab. XIX) i midten af nucleus 

 nåora starkt utsvällda, till utseendet tomma och nästan half-förstörda celler; hos den såsom mycket 

 närbeslägtad ansedda C. spinéllus har jag i stället funnit en starkt utbildad tjock och förgrenad pla- 

 centa-stam. Äfven gemmidii-trådarne framställas till form icke obetydligt olika, kanske äfven detta 

 beroende på i hvad mån det lyckas få se trådarne åtskiljde; så vida icke här trådarnes olika ut- 

 vecklingsstadier medföra vissa olikheter. Här som öfverallt, torde man icke böra alltför mycket lita 

 på den första uppfattningen eller på ett enda, som man förmenar fullt tydligt, snitt. 



17. Slägtet Polyides, ehuru både till yttre utseende och inre structur mycket närmande sig 

 flera andra slägten (Furcellaria m. fl.), har dock en från alla andra Florideers så afvikande cystocarp- 



') Den här beskrifna structuren af Caulacanthus är lemnad efter Nyzeländska exemplar af Caul. sinnellus, som har en sådan 

 likhet med den Europeiska C. ustulatus, att den efter yttre characterer svårligen derifrån kan skiljas. Frukten på den Euro- 

 peiska arten beskrifves deremot dels af Thuret, dels af Bornet et Thuret Not. Algol. tab. XIX så afvikande ifrån hvad jag 

 sett. att man nödgas antaga antingen endera analysen vara oriktig, eller ock att större olikheter förekomma i de Låda ar- 

 temes fruktbildning. Sedan jag sett den planche Bornet och Thuret lemnat, har jag ånyo undersökt frukten hos den Ny- 

 zeländska arten, utan att finna annan olikhet i den förut af mig gjorda analysen, än att placentans grenar syntes mig än vara 

 flera, än färre; stundom afslutade i ett mera axilt midtelparti. 



