KONGL SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. NIO 6. 149 



den bladlika balen sammansättes af olika generationer af småblad, är det i de fria spetsarne af den 

 andra bladgenerationen (Harv. Phyc. austr. tab. I) som kapselfrukten kommer till utveckling. 



Hos PolysipJionia uppbäres frukten oftast af en mer eller mindre tydlig stjelk, motsvarande 

 den modergren. h varifrån sjelfva frukten utskjuter. Uti ett eller ett par af modergrenens medlersta 

 led uppstår en celldelning och utveckling i annan riktning (anlaget till en ny gren), deraf cystocar- 

 piet utgör slutprodukten. Hos Polys. violacea (Tab. XXXIII. fig. 9 — 12) har jag sett modergrenen 

 bestä af 3:ne led, deraf det nedre mindre märkbart förändras och bildar fruktens stjelk; det öfversta 

 ledet, som ofta förlänges i ett hår, synes icke heller med någon större del bidraga till fruktbildnin- 

 gen. Det är i synnerhet i det medlersta ledets siphoner på den uppåt vända sidan af modergrenen' 

 som en celldelning med derpå följande stark cellutveckling vidtager. Äfven sedan frukten antagit 

 sin tydliga och bestämda form, ser man modergrenens siphoner på den undre sidan ofta länge bibe- 

 hålla sig nästan oförändrade. De som funnits på dess öfre sida hafva delats först i 2:ne, sedan hvar- 

 dera af dessa i nya delar, som till en början något när bibehålla siphonernas ursprungliga läge. I 

 den mån frukten sväller ut mera uppåt, antaga de genom successiva delningar uppkommande nya 

 cellerne äfven samma direction; de som tillhöra pericarpiets nedre del bildande mera oregelbundet 

 kantiga celler, de öfre utskjutande i jemte hvarandra stälda rader af korta siphoner. Ännu i den 

 halfmogna frukten har jag sett dessa tvillingrader af celler bildande den öfre delen af pericarpiet. 

 Uti flera Polysiphoniers yngre pericarpier förekomma dessa tvillingserier af radade celler nästan 

 under form af ledade trådar, deri lederne tyckas blifva kortare och smalare i den mån de närma sig 

 pericarpiets öfre kant. Hos Dasya elegans, i den mycket unga frukten, har jag sett tvillingradernes 

 4 — 5 öfre leder enkla; de närmast nedanom dessa stälda 2 och 2 jemte hvarandra och här korta; de 

 än nedre förlängda till trådar med (som det syntes) nedåt divergerande baser. I den mån dessa pe- 

 ricarpiernes först anlagda celler sedermera svälla ut, måste de skjutas allt närmare intill hvarandra 

 och antaga deu form af rundadt kantiga celler, som de hos cortical-lager saknande arter ofta visa i 

 det mogna pericai'piet. Då de på alla pericarpiets sidor convergerande trådarne afslutas jemnhöga, 

 bildas upptill den trubbiga ända, inom hvilken carpostomiet i den mogna frukten utmynnar. Hos 

 arter med starkare utbildadt cortical-lager finnes ett sådant väl oftast äfven i pericarpiet. 



Gör man ett längdsnitt af den mera utvecklade frukten, så visar sig pericarpiets vägg än be- 

 stående af en enkel cellrad - - arter af Polysiphonia Tab. XXXIII. fig. 13 — än af flera (Dasya 

 coccinea). Hos Vidalia spiralis (Tab. XXXIII. fig. 26) är den tjocka pericarpii-väggen sammansatt 

 af 4 — 6 serier celler, af hvilka de yttre äro sträckta mera i radiens riktning, de inre, som bilda flera 

 concentriska lager, hafva mera sin sträckning i riktning af tangenten. 



Uti fruktens nedersta del utbildar sig ett bottenlager af ofta mindre, rundade celler, från hvil- 

 ket placentan synes utgå. Hos många (Polysiphonia-avttir) är både bottenlager och placentan mindre 

 utbildade; den yngre placentan utgöres då af några få och glesare öfver hvarandra stälda, rundade 

 celler, som uppbära gemmidierne (Tab. XXXIII. fig. 13). Hos andra bildar placentan redan tidigt 

 (Dasya-arter) ett knippe af förgrenade trådar; till en början äro lederne kortare och hela knippet in- 

 tager endast den nedre delen af fruktrummet; i en äldre frukt äro trådarnes leder mycket förlängda 

 och upptagande en större del af fruktrummet; man ser de öfre lederne genom finare utdragna tiipfel- 

 gångar sins emellan förenade (Tab. XXXII. fig. 27); i de nedre, som bilda likasom fastare stammar 

 till de finare öfre trådarne, har jag sett ett mörkare — nästan grågult — endochrom genom de vid- 

 gade tivpfelgångarne mer eller mindre sammansmältande från olika celler (Dasya coccinea). Uti de 

 starkt förgrenade trådarnes toppled utvecklas gemmidierne, hvilka här, som öfverallt hos Ehodomelea;, 

 äro långsträckta klubbformiga eller päronformiga *). Hos Vidalia (Tab. XXXIII. fig. 26) utgöres 



') Uti den förut citerade uppsatsen af Dr Janczewski krilicerar han den beskrifniDg jag gifvit öfver structuren af nucleus hos 

 Dasya; sjelf angifver han att sporerne skulle ligga radade öfver hvarandra; och han lemnar äfven (Pl. V. fig. 7 och 8) figurer 

 öfver de gemmidiihildande trädarnes utseende hos Das. coccinea. Jag har pä grund af denna kritik åter observerat Dus. coc- 

 cinea och jag finner ingenting oriktigt i den beskrifning jag lernuat. De af Dr Janczkwski lemnade figurerne visa obestridligt 

 att de äro hemtade ifrån ett torkadt exemplar. Enligt min uppfattning utgöra de radade endochromer, som af J. uppgifvas 

 vara gemmidier, endast sjelfva gemmidii-ceHerne eller föregående sterila leder. Sannolikt har i den undersökta frukten alla 

 mogna gemmidier redan varit afbördade. Så vidt jag fattar, äro de organer som af Kutzing benämnas Nebensamen {Phyc. 



