150 J. G. AGAKDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



fruktbottnen af ett mäktigare och fastare lager af rundadt kantiga celler, som synts mig något star- 

 kare utbildadt på den sida, der den något snedt uppstigande frukten sammanhänger med fruktstjelken. 

 På detta bottenlager hvilar den stora, nästan hela fruktrummet upptagande sphaeriska placentan, som 

 består af talrika celler. Uti placentans nedre och bottenlagret närmaste del äro dessa celler mera 

 rundadt kantiga och innehålla ett något kornigt endochroin; mellan dessa äro intercellulargångarne 

 (Tab. XXXIII. fig. 26 a) starkt utvecklade och deras inre fyldt med ett ljusgult endochrom, som 

 visar sig mera homogent, likasom vore det flytande. In ter cellul ar-gångarne förekomma icke blott så- 

 som mindre tri-tetraedriska rum, med utdragna spetsar, utan här och hvar äro de starkt utvidgade, och 

 .gångarne mellan olika celler sammanflyta tydligt. Intercellular-gångarne bilda sålunda här likasom 

 ett särskildt system. Tillsättes jod, så bibehåller endochromet i fruktens bottenlager sin i gul-brunt 

 stötande färg, eller blir denna än mera intensiv; intercellular-rummens innehåll visar sig ljusgult; i 

 sjelfva placentans nedre celler synes endochromet hafva någon benägenhet att blåna. Utåt mot pla- 

 centans peripheriska delar förlängas cellerne i riktning af radien och de yttersta öfvergå till knippen 

 af trådar, inom hvilkas yttersta led gemmidierne komma till utveckling (Tab. XXXIII. fig. 28). 



Placenta-adparaten har således hos olika former en olika utveckling, men, så vidt mig är be- 

 kant, öfverensstämma alla deri att gemmidierne utvecklas uteslutande i de oenimidiibildande trådarnes 



o o 



terminal-led. Har det mogna gemmidiet härifrån afbördats, skjuter från det näst undre ledet ett nytt, 

 eller kanske flera, gemmidiibildande led fram och blifva i sin tur terminala och gemmidiibildare. 

 Man ser endochromet i en sådan underliggande cell redan före utskjutandet deladt i 2:ne (Tab. 



XXXII. fig. 27. Tab. XXXIII. fig. 28), som derefter synas endast förlängas i nya riktningar. Un- 

 der denna fortgående utveckling förlängas och förgrenas hos många de placentariska trådarne. Ter- 

 minal-leden förstoras betydligt och utdragas allt mera nedåt till långa afsmalnande stjelkar (Tab. 



XXXIII. fig. 19), upptill vidgas de mera, och endochromet, som öfvergår till ett enda gemmidium, 

 antager öfverallt samma klubb- eller päronlika form. Så snart gemmidiet utträngt ur modercellen 

 har jag sett det snart tillrundadt, och som jag antager sker detta alltid. Strax efter afbördandet 

 finnes den pellucida collaberade modercells-membranen qvar, väl oftast brusten i toppen, stundom 

 visande en lateral rund öppning på membranen, nedanom spetsen (hos Vidalia). 



Den första anläggningen af nucleus har jag trott mig se i en stor rundad cell (Tab. XXXIII- 

 fig. 10), som jag förmodar vara en utbildning af den centrala siphonen i det fruktbildande ledet. 

 Antagligen delas denna snart i flera, från hvilka placentans celler utgå. Hos P. violacea (Tab. 

 XXXIII. fig. 13) har jag i den mycket unga frukten sett några få inre basal-celler, från hvilka det 

 ännu föga utvecklade nuclei-knippet synes utgå. De yttersta delarne af detta knippe utgjordes af 

 nästan enkla och som det syntes fria sterila trådar (paranemata), med nedtill något långsträcktare, 

 upptill mycket korta leder; de inre bestodo af rundadt kantiga celler nedtill, som fortsattes af några 

 få, omvändt äggrunda moderceller till begynnande gemmidier. Antagligen försvinna oftast de yttre 

 sterila trådarne i den mognande frukten, och motsvara sålunda väl närmast den transitoriska väfnad, 

 som icke sällan förekommer i yngre eapselfrukter hos andra grupper. Hos några andra (äfven hos 

 Polysiphonier) tror jag mig ha sett dem äfven i mognare frukter; hos (Vidalia) har jag sett hela den 

 stora nucleus omgifven af concentriskt mot carpostomiet utlöpande trådar, hvilka synas utgå ifrån 

 den stora placentans nedersta celler (Tab. XXXIII. fig. 26 och 26 b). 



Vid spetsen af den modergren, från hvars öfre sida frukten kommer till utveckling, har jag 

 än sett utgå ett enda articuleradt hår, enkelt eller förgrenadt, än detta saknas (Tab. XXXIII. fig. 9. 

 10. 15). Innan grenen fått sin första utsvällning till begynnande frukt har jag sett detta hår termi- 

 nalt; i den mån grenen sväller ut på den öfre fruktbildande sidan synes detta hår intaga en sned, 

 den nedre sidan mera motsvarande ställning. Sednare synes håret försvunnet. Att sluta af den be- 

 skrifning som först lemnades af Bornet öfver fruktbildningen hos Lejolisia (Ann. des se. nat. 1859. 

 Tom. XI. pag. 89 — 90. Pl. 2), synes här ett motsvarande hår förekomma, som efter utseendet för- 

 håller sig väsendtligen lika med det jag sett hos Polysiphonia. Bornet synes icke heller då haft 



Gen. tab. 51. II. fig. 6) hos Dasya eudast placenta-trådar, på hvilka gemmidierne ännu icke äro fullbildade eller efter åtbörden 

 åter tillvexande. 



