158 J. G. AGAKDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



Florideernes, så torde det dock vara samma af Decaisne anförda skäl, som ännu ligger till grund 

 för benägenheten att tillskrifva Florideernes fortplantningskroppar olika functioner och en olika 

 betydelse. Något annat principielt skäl, hvarför det ena slaget af fortplantningskroppar skulle vara 

 af annan betydelse än det andra, känner jag icke, lika litet som några observationer torde ännu före- 

 ligga, enligt b vilka det ena slaget af fortplantningskroppar, med uteslutande af det andra, bör be- 

 traktas såsom uppkommet efter foecundation, eller derförutan icke kunna vidare utvecklas. 



Jemför man högre och lägre vexter med hvarandra, så är det väl i allmänhet regel att hos de 

 högre är arbetsfördelningen större och delarnes differentiering skarpare. De yttre delarne framkomma 

 hos dem ofta på bestämda ställen och antaga en mer eller mindre characteristisk form; i det inre finnas 

 ofta olika cell-lager, hvardera med sina mer eller mindre characteristiska elementer; olika delar hafva 

 sina särskilda och bestämda functioner, och åtminstone de vigtigare af lifvets functioner äro väl oftast 

 hänvisade till ett enda och bestämdt organ. Men äfven bland de högre vexterne finnas undantag 

 ifrån den allmänna regien: det gifves vexter hvilkas blommor hafva olika form; de diclina hafva blom- 

 mor af tvenne slag; hos de polygama förekomma ståndare inom olika slags blommor, hvilka ståndare 

 väl ändock ofta torde hafva samma functioner. Det gifves vexter, hos hvilka frukterne blifva olika 

 efter olika slags blommor, o. s. v. Gå vi deremot till de lägre vexterne, så synes det vara regel att 

 delarnes differentiering hos dem är mindre genomförd och arbetsfördelningen mindre; det gifves bland 

 de gröna Algerne många, der hvarje cell fungerar både för nutritiva och propagativa ändamål. Sjelfva 

 deras fortplantningsorgan, det rörliga sporidiet, är till en början utan yttre membran och likasom obe- 

 stämdt till begränsning: man har sett det delas i 2:ne delar och hvardera delen ega förmåga att ut- 

 veckla sig till ny vext (T hur et Ann. Se. nat. Maj 1843. p. 273); man har å andra sidan talrika ob- 

 servationer som visa att 2:ne enkla sporidier, när de med hvarandra komma i beröring, samman- 

 smälta oftast fullständigt, stundom med bibehållande, åtminstone till en början, af sina särskilda rostra. 

 Hos vissa af de gröna Algerne förekomma rörliga sporidier, som hafva utseende af och som förhålla 

 sig till en början såsom enkla sporidier, men som efter en hvilotid utveckla en ny generation af spo- 

 ridier. Hos Florideerne är det oftast inom sphasrosporans första generation af dotterceller som spo- 

 rerne bildas; men hos den så kallade sammansatta sphaarosporan utbildas inom den första generatio- 

 nen en ny, som först blir på enahanda sätt den sporbildande. Inom cystocarpiet har jag trott mig 

 se att de celler, som blifva till gemmidiernes moderceller, likaledes kunna vara produeter af flera 

 eller färre föregående generationer — och den slutliga produeten torde vara lika antingen flera eller 

 färre sådane generationer föregått. I det ena fallet som det andra torde fortplantningsorganet utgöras 

 af ett ombildadt cell-endochrom, som efter olika moderceller kan hafva olika storlek och form; efter 

 afbörden till en början icke omgifvet af någon yttre (membran) betäckning och då vanligen an- 

 tagande en tillrundad form. Det förekommer mig som skulle dessa förhållanden antyda att hos lågt 

 stående former rådde en större obestämdhet, äfven med afseende på vextlifvets vigtigaste organer, än 

 hos högre vexter. Drager man consequenserne af denna, som det synes, allmänna lag, så borde det 

 knapt vara oväntadt om kommande observationer skulle ådagalägga att i stället för att alla celler hos 

 de lägste vexterne kunde utbilda fortplantningsorganer, samma function hos de något högre stående 

 Florideerne, hos hvilka bålen oftast differentierat sig i olika lager, kunde vara tilldelad vissa celler i 

 hvardera lagret, eller att oliha celler kunde utbilda hvardera sina fortplantningskroppar. Likasom 

 sporer och gemmidier blifva slutligen till utseende och function lika, antingen de producerats af en 

 tidigare eller sednare generation af moderceller och antingen modercellerne hafva den ena formen 

 eller den andra, så kunde det väl tänkas att äfven sporer och gemmidier voro till functioner lika, 

 ehuru utvecklade i olika lager. 



