164 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



syntes mig sammanhänga med internodialcellen ; dels ett par cellrader utgående uppåt, lätt för- 

 blandade med de nedåtgående cortical-cellerne; dessa syntes stälda i dichotomt delade rader och 

 torde motsvara många Callithamnieers plumulse, men som hos Ceramieerne icke komma till utveckling. 



Tab. IV. CRYPTONEMIACE^E (Nemastomecs). 



Fig. I — 4, Nemastoina cervicornis. 



Fig. 1. Vexten i naturlig storlek. 



Fig. 2. Tunnt tvärsnitt af en gren. 



Fig. 3. Del af ett längdsnitt. 



Fig. 4. Moderceller omslutande gemmidier, ur en yngre nucleus. 



Fig. 5. Nemastoma dichotoma. 



Trådar af det corticala lagret med urmoder-celler (?) till nucleus; a med en sådan cell utan om- 

 gifvande sterila grenar; b med sådane, omgifvande den fertila cellen. Hos denna art, likasom hos 

 några andra af slägtet, och hos Lygistes m. fl. är den omgifvande gelatinan mindre fast, eller kanske 

 löses lättare i vatten, och man ser således hos sådane arter det corticala lagrets radade celler 

 skilja sig på objectglaset och bilda dichotoma eller flocklikt förgrenade trådar. 



Fig. 6 — 10. Lygistes vermicularis. 



Fig. 6. Tunnt tvärsnitt af en öfre, men redan utbildad och fruetificerande gren (utsvälld efter tillsats af 

 syra). Det inre upptages af fina trådar, mellan hvilka glesare större celler synas utan ordning 

 spridda kring en knapt märkbart större axil-cell. Dessa större celler synas bestå af en mycket 

 slemmig membran och diflueras snart. På gränsen emellan det inre och yttre lagret ligga de 

 mycket små cystocarpierne inbäddade. 



Fig. 7 och 8. Tunna tvärsnitt af en äldre gren och af den tjockare stammens nedre del, bestående af 

 samma elementer; någon axil cellrad såg jag icke uti stam-genomsnittet; innanför en rad af större 

 celler syntes hela det inre här upptaget af de fina trådarne. Äfven här syntes de större cellerne 

 snart försvinna för ögat; tillsättes en droppe aleohol till det ännu friska snittet, framträda deras 

 tjocka och lamellösa väggar mera tydliga. Vid stark förstoring ser man då de större cellerne om- 

 gifna dels af de i radiens riktning utlöpande, och då i längddirection sedda fina trådarne, dels 

 af talrika genomsnitt af dessa (af de i grenens längddirection utlöpande), utvisande inom en tjock 

 och fast membran ett inre, mycket trångt rör, inom hvilket ett mörkare pigment förefinnes. 



Fig. 9. a. Längdsnitt af en mycket ung grens öfversta spets; man ser här tydligt en axil cell-rad, med 

 derifrån utgående verticillerade grenar, bilda uppränningen till hela vexten (det uppåt vexande 

 systemets elementer). 



b. Längdsnitt af en något äldre gren, som nedtill blottat en del af den axila cellraden; upptill 

 har snittet i sned riktning gått utanför densamma. Utom de i fig. 9 a synliga, det uppåt vexande 

 systemets elementer, hvilka utmärka sig genom större diameter och sitt rikare endochrom inom en 

 relativt tunnare membran, börja här blifva synliga finare hyphalika trådar, hvilka utgående ifrån 

 det uppåtvexande systemets större celler, tydligen tillvexa nedåt. Inom en relativt tjock membran 

 innehålla dessa ett mycket trångt rör med ett mörkare pigment. Det är dessa trådar, som allt 

 starkare utbildade i nedre och äldre delar här upptaga nästan hela det inre; krökande sig förbi 

 och emellan det uppåtvexande systemets trådar skola dessa sednare då förekomma såsom glesare 

 spridda och möjligen slutligen äfven endast bestå af ifrån hvarandra trängda lösa celler, som 

 kanske äfven slutligen oblitereras. — Ibland cortical-lagrets perlbandslika trådar förekomma större 

 celler, som synas motsvara de hos Nemastoma förekommaude (se ofvan fig. 5) och hvilka möjligen 

 utgöra cystocarpiernes urmoderceller. 



Fig. 10. a. Mogen favella, utgående ifrån en starkare utvecklad placentar-cell och omgifven af det corticala 

 lagrets (här något starkare utvecklade) verticala trådar. I det dessa på alla sidor böja sig kring 

 nucleus, lemna de utåt mellan sig en öppning, som blir till utgångskanal (carpostomhim) för gem- 

 midierne. 



b. Ett något tunnare tvärsnitt af nucleus, deri delarne under trycket af täckglaset blifvit mera 

 spärrade i sär. 



Fig. 11 — 13. Schizymenia obovata. 



Fig. 11. Tunnt genomsnitt af en del af bålen. Det inre lagret synes bestå af oräkneliga, i olika riktningar 

 hvarandra korsande trådar. Vid starkare förstoring trodde jag mig se dessa sins emellan något 

 olika; några tydligare ledade och med starkare utbildadt endochrom, andra hyphalika och inom en 



