176 J. G. AGAEDH, FLOEIDEERNES MORPHOLOGI. 



i tangential riktning något utdragna celler. Vid p synas, utgående från olika små grenar, de frukt- 

 bildande trådarne; dessa bestå af korta klotrunda eller mera på tvären vidgade discus-lika led, 

 sammankoplade till korta egendomligt krökta trådar. I det lederne likasom glida ut ur sitt sam- 

 manhang, synas de bilda oregelbundna hopgyttringar och blifva till moderceller för gemmidierne. 

 Vid n synes en nucleus anlagd; den nedre delen af den fruktbildande tråden synes här ännu 

 oförändrad. 



Fig. 6 — 10. Pikea californica. 



Fig. 6. Genomsnitt af en fertil grenspets, svagare förstoradt. Den axila tråden synes i midten, och på 

 ena sidan (i figuren nedåt) synes genomsnittet af en derifrån utgående axil tråd till en sidogren. 

 Innanför det corticala lagret synas rundtikring talrika frukter inbäddade, likasom inom livar sin 

 crypta, hvilken begränsas af concentriskt omgifvande glesare trådar. 



Fig. 7. En af de fertila crypterne, med delarne trängda mera isär under tryck af täckglaset. Vid p synes 

 en af de fruktbildande trådarne ännu oförändrad; vid (n) hafva andra sådane trådar ombildats till 

 ännu skiljda nucleoli. 



Fig. 8. Fragment af ett tunnt längdsnitt genom en fertil grenspets. Snittet visar ett par af det inre la- 

 grets i grenens läugd-direction utlöpande trådar. Från dessa utgå mera verticalt knippen af yttre 

 trådar, mellan hvilka de fertila crypterne utbildas. Inom de sålunda anlagda crypterne synes ett 

 knippe af fruktbildande trådar (vid p) utgöra anlaget till nucleus. 



Fig. 9. a. Del af ett verticalt utgående trådknippe. Trådarne äro dichotomt förgrenade, och de ytterste 

 lederne bilda det corticala lagrets tätare hopförda celler, hvilka bilda bålens yttre membran. Vid 

 p har den ena af det verticala knippets tvillinggrenar ombildats till fruktbildande tråd. 

 b. Ett annat sådant knippe med flera af de fertila trådarne, något starkare förstorade. Uti de 

 celler, derifrån trådarne utgå, syntes ett rikligare endochrom uppsamladt, som med utdragna spetsar 

 syntes anastomosera med tillgränsande cellers. Den yttre membranen till dessa syntes nästan för- 

 svunnen. Dessa basala celler torde sålunda kunna sägas motsvara de placentariska celler, hvilka hos 

 andra Florideer starkare utbildade utgöra det subhymeniala lager, som synes ämnadt att nära nu- 

 cleus. Afven några af det inre lagrets långsträckta celler visade sig i prseparatet försedda med 

 ett rikligare endochrom, lederne voro här oftast omslutne af en tydlig cellmembran. 



Fig. 10. 2:iie tvillinggrenar, utgående från ett basalt stamled, båda förändrade till fruktbildande trådar. 



Fig. 11 — 13. Nizzophlaea Tasmanica (= Dasyphlcea Tasmanica Harv. Ph. Austr. tab. 115). 



Fig. 11. a. Fragment af ett genomsnitt af en till utseendet steril spets af en gren, som nedtill bär ut- 

 vecklade cystocarpier. Snittet visar ett par af de verticalt utgående knippenas yttre förgreningar. 

 Af flera, ifrån en inre cell utgående, grenar har den ena (vid p) ombildats till en med kortare led 

 försedd tillbakaböjd tråd, liknande dem som utgöra första anlaget till nucleus hos Pikea och Cryp- 

 tosiphonia. 



b. Del af den fruktbildande tråden, starkare förstorad. De olika ledemes starkt utbildade endo- 

 chrom synas på väg att förenas medelst dem emellan utskjutande spetsar (tiipfelrör). 



Fig. 12. En dylik tråd i sednare utvecklingsstadium. Den krökta trådens leder voro *här mera utsvällda 

 och deras olika eiidochromer närmare förenade. De olika ledernes membraner syntes vara borta 

 och tråden sålunda på väg att öfvergå till en sammanhängande placentarisk massa (sådan den icke 

 sällan förekommer hos Florideerne). Ifrån några af lederne hafva dotterceller skjutit ut såsom 

 yttre exostoser, inom hvilka en ny generation af oordnade celler kommit till utveckling. 



Fig. 13. Genomsnitt af en halfmogen nucleus. De fruktbildande trådarnes leder hafva än mera samman- 

 smält till en stor inre, stundom likasom förgrenad placenta-massa, hvarifrån de åt alla sidor ut- 

 skjutande gemmidii-trådarne synas utgå. Uti snittet (till venster) synas några af de från placentan 

 utskjutande exostoserne hafva dottercellerne mera oordnade; i det dessa vidare utbildas torde de 

 skjuta fram mera radvis och ombildas till knippen af förgrenade nästan perlbandslika trådar (jfr 

 Harv. 1. c). Vid tillsats af Chl.-Z.-Jod blifva placentar-endochromerne grå-gula, under det gem- 

 midierne i mån som de blifva äldre mera blåna. 



Fig. 14. Farlowia crassa. 



Fragment af en fruktbildande tråd, af hvars 8 ifrån p till p afbildade led de medlersta, som svällt 

 mera ut och äro försedda med ett rikligare endochrom, blifvit fertila. Ifrån dessa utskjuta talrika 

 exostoser. I stället för att hos Nizzoplilcea de fertila lederne synas sammansmälta till större pla- 

 centariska och fastare trådar eller massor, torde de hos Farlowia trängas isär, för att måhända 

 bilda anlag till särskilda fruktlober (mogna frukter har jag här icke sett). 



