178 J. G. AGARDH, FLOEIDEERNES MORPHOLOGI. 



det med en intensivt röd färg försedda endochromet deladt i flera, ofta i 4 delar, som lätt knnde 

 tagas för sporer. Den stora placentan har en mera i gult dragande färg, och omgafs här af en 

 slemmig membran. 

 Fig. 7. Gemmidii-trådar, i hvilka lederne börjat delas på tvären, hvarefter de mogna gemmidierne synas 

 mera oordnade; visande stundom likasom flera rader af gemmidier inom samma slemmiga omhölje. 



Fig. 8. Tichocarpus crinitus. 



Tvärsnitt genom en fruktgren. Cellerne i det starkt utvecklade pericarpiet bilda concentriska 

 rader och äro sträckta i tangentens riktning, utom på ett ställe der de mera rundade cellerne 

 äro tydligare ordnade i riktning af radien. De bilda på detta sätt ett carpostomium (motsva- 

 rande det som ofta förekommer hos Rhodophyllis-artev). Placenta och gemmidii-trådar öfverens- 

 stämma med de hos Areschougia ofvan beskrifna. 



Fig. 9. Rissoella verruculosa. 



Fragment af ett tunnt genomsnitt af cystocarpiet. Det yttre pericarpiet är bildadt af samma 

 elementer som sammansätta den sterila bålen. Den med talrika divergerande grenar försedda 

 placentan har (likasom hos de föregående) bildats genom särskilda och talrika leders samman- 

 flytande endochrom-partier. Nucleus är tydligare delad i särskilda lober, mellan hvilka sterila 

 trådar utlöpa och likasom uppbära pericarpiet. Gemmidii-trådame äro mindre tydligt dichotoma 

 än hos de andra slägtena, och mindre jemnhöga. De sammanhållas af ett ymnigare slem. I 

 yngre tillstånd äro lederne mindre utsvällda och sammanbindas ofta af tydliga tiipfelrör. 



Fig. 10. Gloiopeltis intricata. 



a. Genomsnitt af den fertila grenen. 2:ne nuclei synas utgå från laterala grenar på olika sidor 

 om den axila tråden. Någon ombildning af de omgifvande trådarne till yttre pericarpium synes 

 knapt märkbar. (Snittet af den mycket slemmiga vexten har här blifvit uppblötadt med tillsats 

 af sprit; i vatten upplöses slemmet nästan genast och organisationen blir otydlig.) 



b. Fragment af föregående figur. Sterila trådar utlöpa mellan nucleoli. Gemmidii-trådarne af 

 samma form som hos Areschougia och Tichocarpus, men alla delar inbäddade i ett ymnigare slem. 



Tab. XIX. CHAMPIEiE. 



Fig. 1 — 4. Horea Halyinenioidcs. 



Fig. 1. Den yngre vexten i naturlig storlek — motsvarande (enligt mitt antagande) nedre delen af äldre 

 exemplar, hos hvilka den öfre delen af vexten har ett något olika utseende (jfr Harv. Phyc. austr. 

 tab. 6"Jf). Till en början synas sådane nedre delar af vexten utbreda sig mera horizontelt; då de 

 närmast följande pinnerade laciniernes spetsar, utlöpande här och hvar i sned direction, komma 

 i beröring med den öfre slemmiga ytan af de underliggande, sammanvexa de dermed (vid a) och 

 bilda likasom anastomoser mellan de olika lacinierne. Hela den nedre delen af vexten har jag 

 stundom sett på detta sätt sammanvuxen till en nästan outredbar härfva af grenar, som icke utan 

 sönderslitning kunna åtskiljas. 



Fig. 2. En fri öfre gren af samma fröns. 



Fig. 3. Del af vexten, sedd från paginal-sidan, svagt förstorad. Man ser contourerne af de inre stora 

 lacunlika cellerne, här mycket regelbundet ordnade i rader. 



Fig. 4. Tvärsnitt af en flik af vexten; i midten synas det inre lagrets stora lacunlika celler ordnade i 

 ett plan, parallelt med paginal-sidorne; de närmast utanför dessa förekommande äro betydligt 

 mindre och öfvergå utåt i det corticala lagrets perlbandslika trådar. Dessa synas något starkare 

 utvecklade mot den öfre paginal-sidan hos sphserospor-bärande exemplar. De cruciat delade sphse- 

 rosporerne ligga spridda mellan cortical-lagrets trådar. 



pig_ 5 — 7. Fauchea coronata (= Callophyllis coronata Harv. Ph. austr. tab. 97). 



Fi<* 5 Tunnt genomsnitt af en del af bålen, med ett derifrån utskjutande cystocarpium i mycket ungt 

 tillstånd. Uti bålen förekomma mindre interstitial-celler mellan det inre lagrets relativt stora 

 celler likasom hos Callophyllis, ehuru sparsammare utvecklade. Uti den slemmiga väggen till den 

 stora 'cell som här låg midt under frukten, såg jag en rad af inre celler inbäddade, på enahanda 

 sätt som hos flera andra Florideer (med axil stamträd) descenderande trådar utveckla sig mom 

 sielfva membranen. Det yttre pericarpii-lagret syntes utgöra en fortsättning af det corticala lagret 

 i bålen Det inre, nucleus bildande lagret utgöres af mycket fina ledade trådar, som utgå ifrån 

 fruktbottnen radierande uppåt och utåt. Deras leder äro utdragna till amastomoserande spetsar. 



