KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND. 15. N:0 6. 179 



Uti det inre synes en, eller stundom flera grupper af dylika anastomoserande celler, som äro 

 tydligen större och fyllda med ett rikare endoclirom, af en grå-gul färg — såsom ofta förekommer 

 i de yngre celler, deraf placentau och inre delar af nucleus bildas. Dessa celler torde utgöra an- 

 laget till nucleus (de placentariska stammar, som uppbära de olika loberne i den mognande frukten). 



Fig. (5. Motsvarande längdsnitt af det mera mogna cystocarpiet. Pericarpiet har skjutit ut de hornlika 

 utvexter, som likasom hos Horea förekomma på den mogna frukten; de synas hufvudsakligen 

 vara en utveckling af det corticala lagret. Innanför pericarpii-väggen förekommer ett starkt ut- 

 bildadt lager af fina spindelväfslika till ett nät förenade trådar. Nedtill concentriskt omgifvande 

 nucleus synas dessa trådar upptill sammaudragne till en trängre hals, som utlöper mot carposto- 

 mii-mynningen. Sjelfva nucleus, till utseendet bestående af en tät massa af gemmidier, har af 

 snittet lemnats orörd, likasom carpostomiet och uuclei fäste icke blifvit synlige. 



Fig. 7. Delar af samma frukt. 



a. Fragment af det omgifvande nätet, starkare förstoradt. 



b. Ttmnt genomsnitt af nucleus, som genomgått frukten i något sned riktning; de inre placenta- 

 stammarues nedre delar synas radiera från en central punkt (uuclei nedersta del, som vid olika 

 inställning blef synlig. Af fruktens olika yttre gemmidii-biklande lober syntes några redan äldre 

 och omslutande mognande gemmidier; andra nedre (vid a) omslutande i delning ännu stadda 

 moderceller. 



c. Mogna gemmidier från de äldre loberne. 



Fig. 8. Fauchea repens. 



Motsvarande längdsnitt af en mogen nucleus. 



Fig. 9. Chaiupia lxuubricalis. 



Del af ett längdsnitt genom en med sphterosporer försedd gren (fig. copierad ifrån Kutzings 

 Phyc. Gen. tab. 54. fig. 14) omfattande ett af de led, hvari bålen är delad. Man ser de båda, 

 af ett enda lager af parenchymatiska celler bestående, diaphragmerne i genomsnitt. Ifrån dessas 

 celler synas utgå fina trådar, som glest synas på längden genomlöpa den inre håligheten. Ledets 

 ytterväggar bestå dels af inre gröfre, i bålens längdriktning utlöpande trådar, dels af finare, ver- 

 ticalt utgående perlbaudslika trådar (det corticala lagret). Mellan dessa sednare ligga sphsero- 

 sporerue tätare inbäddade — några af dessa synas mera oregelbundet delade, möjligen här och 

 hvar sammansatta (?). 



Fig. 10 — 12. Cliainpia Tasmauica. 



Fig. 10. Längdsnitt genom öfre delen af en gren. Uti de inre delarnes anordning torde den som före- 

 kommer i den utvuxna grenen (fig. 9) redan kunna spåras. Tillvexten torde tydligt nog ske i 

 grenens spets, i ett knippe uppåt tillvexande trådar; i det de mera centrala af dessa ombildas 

 och förlängas i grenens längdriktning, torde de yttre (af inre nytillkomna delar) trängas allt mera 

 åt sidorne, och öfvergå till det corticala lagrets i en båge utlöpande trådar, tills de såsom än 

 äldre få en nästan vertical riktning utåt. Afven diaphragmerne synas följa den allmänna riktnin- 

 gen och blifva snart till plana, tunna membraner, som afdela grenen likasom i öfver hvarandra 

 stälda leder. Vid de inre trådarne och i närheten af diaphragmerne synas här och hvar spridda 

 något större (adventiva) celler. 



Fig. 11. Några af de från en yngre gren hemtade elementerne framstälda särskilt. Vid a en af de inre, 

 uti grenens längdriktning utlöpande trådarne; i sin nedre del vanligen utan grenar och här vi- 

 sande mycket förlängda led, förgrenas den upptill, grenarne bågformigt utlöpande, och bildande 

 särskilda knippen af cortical-lagret. Vid b ett af diaphragmerne i tvärsnitt, bestående af en enkel 

 rad tunnare celler, som i det de ännu icke synas fastare förenade leinna på ett par ställen öpp- 

 ningar, mellan hvilka de på längden utlöpande trådarne förekomma likasom genomvuxne. Vid c 

 synes ett diaphragma, som genom någon tillfällighet vid utvecklingen missbildats. I stället för 

 att de diaphragmat sammansättande cellerne annars utbreda sig mera på bredden, synas de här 

 hafva blifvit mera förlängda till trådar, skjutande ut i ziczac uppåt och nedåt med förlängda 

 spetsar; der dessa spetsar sammanstöta, förekomma talrika af de förut (under fig. 10) omtalade 

 något större, rundade adventiva cellerne, hvilka tydligen visa sig utgå, vid lederne af de trådar, 

 som här motsvara diaphragmats celler. Till höger synes ett af de corticala knippena, till venster 

 en af de på längden genomlöpande inre trådarne; äfven vid denna synas ett par af de omnämnde 

 cellerne fastade med sin tydligt afsmalnade bas. Vid d några af diaphragmats celler, sådaue de 

 visa sig i horizontel utbredning, då ett ungt diaphragma betraktas uppifrån. De visa sig bestå 

 af 2:ne olika slag, nemligen dels några sins emellan sammanbundne medelst utdragna spetsar, 

 dels ifrån de förra likasom utskjutna mera omvändt äggrunda, fastade med en smalare bas, och 



