KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR, BAND. 15. N:0 6. 185 



Fiff. 4. b. Delar af det subliymeniala lager, som utåt bekläder placentan och bildar gränsen emellan pla- 

 centans inre tätare och fastare förenade celler och gemmidii-trådarnes knippen. Cellernc i detta 

 subliymeniala lager (vid p) äro glesare stälda, men sins emellan förenade genom anastomoser 

 (tiipfelgångarnes utdragne spetsar), och deras yttre membran föga synlig, om icke helt och hållet 

 borta — såsom ofta är fallet hos de placentariska celler, som tyckas egentligen nära inicleus. I 

 det dessa subliymeniala celler skjuta på vissa ställen mera ut, likasom bildande särskilda yttre 

 flikar, som närma sig pericarpiet, på andra äro kortare, blir placentans yta ojemn, delad likasom 

 i höjder och fördjupningar, hvarigenom det mellan pericarpiets innervägg och placentan befintliga 

 rummet i yngre tillstånd (och i synnerhet hos några arter af slägtet) blir likasom afdeladt. I den 

 mån det subliymeniala lagrets celler förbrukas, torde närmaste lager af den stora placentans celler 

 ombildas och nya gemmidii-trådar derifrån utskjuta, så att i äldre frukter placentan torde blifva 

 allt mindre. Gemmidii-trådarne (vid fg) bestå af kortare knippen af perlbandslika förgrenade 

 trådar, hvilkas leder torde öfvergå till mogna gemmidier uppifrån nedåt; här och hvar (vid ra) 

 synas moderceller med klumpvis förenade dotterceller, hvilka sednare torde skjuta ut till nya knip- 

 pen af radade leder. De 3 här afbildade fragmenterne äro tagne från olika delar af placentan; 

 det till venster ifrån dess nedersta, bottnen närmaste del, det till höger från den öfversta delen. 

 c. Delade moderceller (vid m) och moget gemmidium (vid g). 



Fig. 5. Del af pericarpiet i tunnt genomsnitt, tydligare visande cellernes anordning i de olika lagren. 



Fig. 6. Genomsnitt af en sphnerospor-bärande gren; de cruciat delade sphferosporerne ligga spridda mellan 

 det i öfrigt oförändrade corticala lagrets celler. 



Fig. 7 — 8. Tylotus obtnsatus. (Curdiea obtusata Harv. Phyc. austr. tab. 210.) 



Fig. 7. Genomsnitt af bålen och det ifrån dess ena paginal-sida utgående, likasom nedtryckta och utplat- 

 tade cystocarpiet, i ett mera framskridet tillstånd. Pericarpiet utgöres nu nästan endast af det 

 corticala lagrets knippen af perlbandslika trådar; mellan de öfversta af dessa synes carpostomiet. 

 Den öfver fruktbottnen svagt upphöjda placentan skjuter tydligare än hos de flesta arter af Gra- 

 cilaria ut i framstående flikar, hvilka (i fruktens yngre tillstånd) sammanbindas med pericarpiets 

 hvälfda tak, så att emellan dessa, frukten afdelande väggar, uppstå likasom urholkade partier 

 (crypter), som upptaga gemmidii-trådarne. "Väggarne, som utlöpa och förenas med pericarpiet, ut- 

 göras af en enda eller några få rader tätare intill hvarandra stälda celler (eller trådar), som på 

 insidan (mot crypterne) beklädas af det subliymeniala lagrets glesare och medelst utdragna spetsar 

 anastomoserande celler. Sednare synas väggarne upptill försvinna och nya crypter, alternerande 

 med de först anlagde, uppstå i det placentariska bottenlagret. På figuren synas således likasom 

 2:ne våningar af öfver hvarandra stälda crypter, och den fertila bottendelen här fullkomligt skilj cl 

 ifrån pericarpiets öfre hvälfda del. 



Fig. 8. a. Tunnt genomsnitt af en crypta, visande en rad af det subliymeniala lagrets trådar, hvilka i 

 sednare utvecklingsstadier af frukten bilda mellanväggen, med derifrån åt olika crypter utgående 

 knippen af gemmidii-trådar. 



b. Ett sådant mindre knippe, visande nogare trådarues form och genimidiernes utbildning i de 

 successivt nedåt mognande lederne. 



Tab. XXV. SPH^EROCOCCOIDE^ (Sphcsrococcece). 



Fig. 1 — 8. Stenocladia Sonderiana. 



Fig. 1. Vexten i naturlig storlek; på den nedersta stora grenen synas talrika ifrån kanterne utgående, nä- 

 stan klotrunda cystocarpier. 



Fig. 2. Del af ett tunnt tvärsnitt genom medlersta tillrundade delen af den tveeggade bålen. Man ser 

 innerst i midten den axila tråd, som genomgår bålen, i tvärsnitt. Utanför den förekommer ett 

 mägtigt lager (vid h) af hvarandra i olika riktningar korsande trådar, hvilka inom en relativt 

 tjock och fast membran omsluta ett mycket finare rör, fyldt af ett mörkare pigment. Dessa, som 

 jag kallat "hyphalika" trådar, synas här fullkomligt oledade och motsvara utan tvifvel dylika trådar 

 hos Areschougia m. fl. Utanför dessa, det inre lagrets trådar, förekommer ett mägtigt lager af 

 rundade celler, hvilka synas mera oordnade (vid im). Ytterst förekommer det corticala lagrets ver- 

 ticalt utgående perlbandslika trådar (vid c). 



Fig. 3. Fragment af ett tunnt längdsnitt, straxt nedanför spetsen af en yngre gren. Vid (ax) synas några 

 af den axila trådens leder, vid hvilkas öfre ända motsittande (eller verticillerade) callithamnii-lika 

 grenar utgå uppåt och utåt mot peripherien af bålen; grenarne sammansättas åter på liknande 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 15, N:o G. 24 



