186 ,T. G. AGAKDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



sätt. Deras leder äro nedtill cylindriska, hvardera med sitt endochrora af liknande form; men 

 snart börja lederne svälla ut ocli bilda kortare nästan klotrunda led, med ett i midten samladt 

 rundare endochrom. I det dessa leder (vid irri) svälla allt mera ut, närma de sig mera h varandra, 

 och likasom trängda ur sitt radade läge öfvergå de i äldre delar till det intermediära lagrets stora 

 och till utseendet oordnade celler (im i fig. 2). De uppåt utgående grenarnes yttersta delar (som 

 på figuren uteslutits) bilda det corticala lagrets perlbandslika trådar. Vid basen af den från den 

 axila trådens nedre led uppåt utgående grenen framkommer en annan tråd, som straxt vid sin 

 utgångspunkt böjer sig och synbarligen vexer nedåt; den visar närmast basen några korta, föga 

 utsvällda led, men öfvergår derefter till en oledad tråd, som utmärker sig genom sin tjocka och 

 fasta membran och sitt trånga inre rör, upptaget af ett mörkare pigment. Nedtill afslutas tråden 

 af en trubbigare ända, ofvanför hvilken det inre röret synes afslutadt. Den nedre delen af denna 

 tråd motsvarar fullkomligt de hyphalika trådarne, hvilka i alla äldre delar af vexten bilda det mäg- 

 tiga inre lager, som omgifver den axila tråden. Vid de öfre i snittet blottade, uppåt ifrån den 

 axila tråden utgående grenarne hade ännu inga af de hyphalika trådarne kommit till utveckling. 

 De framkomma således icke i samband med det uppåt sig utvecklande systemets elementer, utan 

 äro en sednare bildning och blifva allt starkare utvecklade i nedre och äldre delar. 



Fig. 4. Genomsnitt af ett cystocarpium, som gått snedt öfver frukten, så att dels den axila tuben, dels 

 den carpostomiet motsvarande öppningen blifvit snedt öfverskurne; af de till pericarpiet utlöpande 

 sterila trådarne synas några på tvären genomskurne; af andra synas större och mindre på läng- 

 den blottade bitar. Inom den stora centrala nucleus synas gemmidii-trådarne radiera utåt i alla 

 riktningar. 



Fig. 5 — 6. Yngre och äldre gemrnidii-trådar ifrån det mognande cystocarpiet. 



Fig. 7. Mindre del af ett tunnt längdsnitt af frukten. Vid ax synes en del af den i frukten ingående 

 axila tråden, hvars leder blifvit betydligt förkortade och utskjuta grenar i olika riktningar; nederst 

 till venster synes nedersta delen af en af de sterila trådar, som utlöpa till pericarpiet; högre upp 

 synes en del af ett fertilt knippe, med nedtill cylindriska, upptill rundade led (vid fg), utgörande 

 den öfre delen af de gemmidii-bildande trådarne (ännu i yngre tillstånd). 



Fig. 8. Öfre delen af en af de sterila trådarne; nedtill med cylindriska led, så länge de utlöpa emellan 

 •nucleus och pericarpiet (vid fs); upptill med förkortade och tillrundade led, sådane de ingå uti 

 och utgöra delar af pericarpiet (vid pc). 



Tab. XXVI. SPHiEKOCOCCE^E— DELESSERIEiE. 



Fig. 1 — 3. Sphserococcus coronopifolius. 



Fig. 1. Verticalt genomsnitt af cystocarpiet, som gått utanför den axila delen oah således icke visar h var- 

 ken placentans inre del eller carpostomiet. (Figuren copierad från Kutzings Phyc. Tab. 61. I- fig. 7.) 



Fig. 2. Del af ett dylikt snitt, visande nedtill några af det subhymeniala lagrets sins emellan genom ut- 

 dragna spetsar anastomoserande celler, med knapt synlig yttermembran. Från dessa synas utgå 

 dels ett sterilt knippe af trådar, hvilkas yttersta och öfre del ingår uti och bildar en del af peri- 

 carpiets yttre lager, dels några knippen af de fertila trådarne, som nedtill äro nästan enkla, upp- 

 till dichotoma. 



Fig. 3. Några af de fertila trådarne (deras öfre del) med ett eller 2:ne mogna gemmidier i de terminala 

 lederne. Det terminala ledet antager småningom en omvändt äggrund form och synes derefter 

 ofta deladt genom ett transverselt diaphragma i ett öfre och ett undre led, som hvardera inne- 

 håller sitt genimidium. Till venster synes ett gemmidium som på objectglaset utträngt ur den i 

 toppen genombrutna skiktade membranen. Straxt nedanför synes en annan tråd, på hvilken qvar- 

 suto (efter föregående eruptioner) de likasom tvärt afskurna membranemes nedre delar, nästan er- 

 indrande om de på Oedogonii-trådarne qvarsittande yttre membran-resterne. Det emitterade gem- 

 midiet tillrundades snart; vid tillsats af en droppe syra, såg jag ytan blifva ojemn, sannolikt an- 

 tydande att någon yttre membran ännu icke var bildad. Vid tillsats af Chl.-Z.-Jod såg jag de 

 mogna geramidierne blåna, medan endochromerne i gemmidii-trådarnes nedre leder och i det sub- 

 hymeniala lagret blefvo ljusgula. 



Fig. 4 — 5. Dicranema Grevillei. (Jfr Harv. Phyc. austr. tab. 120.) 



Fig. 4. Några af det inre lagrets, mera aflånga, genom anastomoser (tupfelrörens utdragne spetsar) sam- 



manbundne celler, under tryckning på täckglaset här mera utspärrade. 

 Fig. 5. Motsvarande celler af det subhymeniala lagrets yttre del, bärande ett par gemmidii-trådar, som 



äro klubblika, enkla och bestående af endast några få led, med ännu icke fullt moget gemmidium 



i toppledet. 



