KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 187 



Fig. ti — 7. Heriugia uiirabilis. 



Fig. 6. Del af ett längdsnitt genom frukten. Vid p synes den tjocka placenta-stammeu, med knapt någon 

 yttre synlig membran, och sammansatt af några den axila trådens öfre leders sammansmältande 

 endochromer; de härifrån utgående nätlikt sammanbuudne grenarnes nedre delar visa enahanda 

 sammansättning, under det deras öfre förgreningar öfvergå dels till knippen af fertila trådar (vid 

 fg), dels till sterila trådar, som der de utlöpa emellan de fertila knippena äro nästan enkla och 

 ledade, men upptill, der de öfvergå till knippen i pericarpiet, ombildas till kortare och mera oord- 

 nade celler (vid t 1 ). 



Fi:j. 7. Fertila trådar med mognande gemmidier i de öfre lederne. 



Fig. 8 — 11. Delesseria subcostata. 



Fig. 8. Vexten i naturlig storlek, bärande sphaerosporer samlade i runda fläckar (sori). 



Fig. 9. Öfre spetsen af en laciuia. 



Fig. 10. Del af en äldre lacinia, med derpå utvecklade sphaerosporer. 



Fi?. 11. Tunnt tvärsnitt af en nedre del af bladet, som öfverskurit 2:iie af de till lacinierne utlöpande 

 nervstammarne. Mellan dessa utgöres bladet af en enkel cellrad. Nervstammame bestå efter olika 

 ålder af ett olika antal celler; på bredden (i riktningen af bladets bredd) har jag räknat 5 — 9 

 jemte h varandra; i bladets tjocklek har jag sett 3 — 5 stå öfver och midt för hvarandra. I den 

 medlersta raden, som syntes utgöra fortsättningen till bladskifvans enradiga celler, säg jag den 

 medlersta cellen (med mera tillrundade kanter) omgifven af intercellulargångar, hvilka möjligen i 

 äldre delar öfvergå till interstitial-celler. 



Fig. 12 — 17. Delesseria Schousboei. 



Fig. 12. Vexten i naturlig storlek. 



Fig. 13. Öfre del af en lacinia, svagt förstorad. Sphierosporernes sori bilda än skiljda, längs åt kanterne 

 sträckta fläckar, än sammanflyta dessa till en enda. 



Fig. 1-1. Del af en fruktbärande lacinia, med mognande sphaerosporer. 



Fig. 15. Tunnt tvärsnitt genom nedre delen af ett blad; närmast kanten utgöres bladet af en enda rad 

 celler; innanför dessa synas 2:ne rader celler stälda öfver hvarandra (emellan bladytorne). Uti 

 den medlersta delen, der den utvändigt mindre synliga costan förefinnes, har en inre rad af celler 

 af annan form (interstitial-celler) tillkommit. 



Fig. 16 — 17. Öfre delar af en yngre lacinia, närmast spetsen (fig. 16) och något nedanför (fig. 17), sva- 

 gare förstorade. De till en början relativt små, nästan radade och rundade cellerne blifva längre 

 ned större, rundadt kantiga och otydligare radade. 



Fig. 18 — 19. Delesseria frondosa (Hemineura f rondosa Harv. Ner. austr. tab. 45). 



Fig. 18. Tunnt tvärsnitt af ett blad. I costa-regionen visar snittet 7 cellrader i riktning af bladets tjocklek; 

 den medlersta i den axila cellraden omgifves af 4 tunnare iutercellular-gångar (interstitial-celler); 

 äfven de andra cellerne i den axila raden hafva något olika form och hafva sin längd-sträckning 

 i riktningen af bladets bredd. Utanför costan finnes en rad större celler som bilda likasom midtel- 

 linien ifrån kant till kant; det yttre lagrets celler äro ordnade i den inre delen af bladet i 

 2:ne öfver hvarandra stälda rader; utåt motsvaras dessa af en enda; närmast kanten visar genom- 

 snittet en enda cellrad. 



Fig. 19. Tunnt genomsnitt af ett mycket ungt cystocarpium. Bladets sammansättning af öfver hvarandra 

 radade celler återfinnes äfven här, men vid pericarpiets höjning öfver fruktbottnen hafva cellraderne 

 utdragits till trådar, hvars nedersta leder knapt sammanhänga med sina motsvarande cellrader i 

 fruktbottnen. Dessa trådar bilda ett transitoriskt lager, hvaraf i den mogna frukten oftast väl en- 

 dast rester förefinnas. Det synes vara några af dessa trådars nedre och inre leder, som förekomma 

 betydligt förstorade och fylda med ett rikare endochrom. Sannolikt utgöra dessa moderceller för 

 den sednare starkt utbildade placentan. Eedan synes toppen af pericarpiet, med antydan af car- 

 postomiet mellan de uppstigande cellraderne, skjuta betydligt fram; i den mogna frukten ombildas 

 den anlagda keglan till en längre spets. Ur carpostomiets mynning har jag stundom sett en för- 

 längd slem hylsa framskjuten. 



