kongl. sv. vet. akademiens handlingar, band. 15. n:o 6. 193 



Fig. 6. Del af ett tvärsnitt genom en nedre del af en yngre frukt, deri den inre väfnaden utgöres af kor- 

 tare rundade celler, mellan hvilka mindre interstitial-celler kommit till utveckling. Sins emellan 

 sammankedjade med sina utdragna spetsar, öfvergå dessa utåt till det placentariska (subhymeniala) 

 lager (vid pl) som bära gemmidii-trådarnes utåt radierande knippen (fg). De fertila rummen åt- 

 skiljas sins emellan och begränsas utåt af en liknande nätformig cellväf, som sålunda utgör stra- 

 tum circumnucleare. Hela denna bildning, likasom formen af de nätformigt förenade subhymeniala 

 cellerne, torde antyda ett yngre stadium; sednare torde de subhymeniala celleme utdragas till 

 längre leder, hela lagret blifva tätare och då antaga den form som i fig. 4 angifves. Afven de 

 fertila knippena torde derunder förlängas och blifva mera förgrenade. 



Fig. 7. Gren af ett äldre knippe gerumidii-trådar från fruktens öfre del (fig. 4). (Endochromet i trådarnes 

 näst öfversta led har ej blifvit på figuren antydt.) 



Fig. 8 — 9. Canlacaiitlms spiuellus (efter Nyzeländska exemplar). 



Fig. 8. Längdsnitt af frukten, svagt förstoradt. Af den i flera stammar från fruktstjelken utgående pla- 

 centan hafva ett par blifvit blottade genom snittet. Vid cs synes carpostomiet knapt berördt. 

 Ifrån placentans nedersta grenar utgå finare och glesare concentriskt kring nucleus utlöpande trådar 

 (stratum circumnucleare), hvilka på figuren blifvit allt för svagt angifne. 



Fig. 9. Mindre del af ett sådant snitt, starkare förstoradt. Vid p synes en gren af placentan, genom sin 

 form antydande sin uppkomst af olika leder, hvars endochrom varit sammanbundne genom vidgade 

 tupfelgåugar och slutligen sammansmält till en sammanhängande massa, likasom några af de yt- 

 tersta förgreningarne på placentan visa sig genom laterala utskott vara på väg att förenas med 

 närmaste grenar. Ifrån placentans olika grenar utgå dels sterila trådar (vid fs) som uppbära pe- 

 ricarpiets yttre lager och likasom åtskilja olika nucleoli från hvarandra, dels de fertila knippena 

 (vid fg), i hvilkas klubbformigt utsvällda toppled gemmidierne komma till utveckling. Vid cs 

 synes det icke genomskurna carpostomiets sannolikt närmaste cellrader. Innanför dessa såg jag 

 ett par ledade trådar, möjligen (?) motsvarande öfversta grenar af stratum circumnucleare, som vid 

 snittet blifvit frånskurne. 



Tab. XXXII. WKANGELIE^— SPONGIOCAKPE^-LOMENTARIE^-CHONDKLELE 



-RHODOMELE.E. 



Fig. 1 — 2. Wrangelia yelutiua. 



Fig. 1. Öfversta delen af en gren, med nedtill bortskurna verticillerade grenar, upptill bärande talrika 

 gemmidier emellan förlängda små grenar (paranemata). Stammen är utvändigt beklädd af ett cor- 

 tical-lager. (Fig. copierad ifrån Harveys Phyc. austr. tab. 46. fig. 3.) 



Fig. 2. Del af ett längdsnitt genom frukten. Man ser den axila siphonen i stammen, hvars leder sam- 

 manflyta medelst starkt utvecklade tiipfelrör. Ifrån det nedre ledet utgår ett knippe af de fertila 

 trådarne, hvars nedre leder sammanbindas på enahanda sätt (begynnande placenta-bildning); det 

 vid basen i flera grenar delade knippets trådar öfvergå snart till långa enkla paranemata (deraf 

 snittet bortskurit hela den öfre delen); mellan hvilka de klubbformigt utsvällda gemmidierne sitta 

 fastade på en längre ledad stjelk (= en tråd, hvars öfversta led ombildas till gemmidium). 



Fig. 3. Wrangelia setigera. 



Del af ett af de fertila knippena. Paranemata, här bestående af dichotoma trådar. Gemmidierne, 

 sessila vid ett nedre led, synas motsvara en ombildad trådgren. 



Fig. 4 — 9. Polyides lumbricalis. 



Fig. 4. Tvärsnitt af bålen med derifrån utskjutande spongiola, svagt förstoradt. Mellan spongiolans ra- 

 dierande trådar synas talrika nuclei utvecklade (Fig, copierad ifr. Grev, Alg. Brit. tab. XI. fig. 3). 



Fig. 5. Tunnt genomsnitt af en icke fullt mogen nucleus,; man ser gemmidierne bildas i de yttersta leden 

 af korta förgrenade trådar, som sjclfva utgöra grenar till en placentarisk stamträd. 



Fig. 6. Den placentariska stammen med närmaste leder af de gemmidii-bildande trådarne ifrån en mogen 

 nucleus. (Placeuta-apparaten synes här bestå af olika cellers genom vidgade tupfelgåugar sam- 

 manbundne endochrom-partier). 



Fig. 7. Trådar ur en yngre spongiolas eruptiva lager, närmast ett eruptionsställe. Trådarne äro nedtill 

 starkare förgrenade och bestå af korta utsvällda led; upptill förlängas några, blifva enklare och 



K. Vet. Akad. Handl. Bd. 15. N:o G. 25 



