198 J. G. AGARDII, FLORIDEERNES MOEPHOLOGI. 



Pig. 20 — 23. Jeannerettia lobata. 



Fig. 20—21. Delar af tvärsnitt genom en yngre (fig. 20) och en äldre del (fig. 21) af ett blad. Två 

 rader af midt emot livarandra stående celler finnas emellan de båda ytorne på det yngre bladet; 

 i det äldre finnas utanför de först anlagda cellraderne ett nedtill starkt utbildadt cortical-lager, 

 b vilket på det äldre bladet bildar en bredare costa-region (dess celler icke tecknade på figuren). 

 Under cortical-lagret stå cellerne något mera förskjutna och hafva sin sträckning i riktningen utåt. 

 1 vinkeln inåt emellan de 4 sammanstötande cellerne bildas ett intercellular-rum, som småningom 

 (ylles med endochrom, och i det detta allt mera vidgas och tränger cellernes väggar i sär, sam- 

 manflyta lätt 2:ne sådane rum till ett enda, som då ofta synes parallelt med de ursprungliga cell- 

 raderne (jfr fig. 20); så sammanflyta talrika intercellular-rum, som emellan de ursprungliga tvenne 

 cellraderne bilda interstitial-celler, hvilka i äldre delar af bladet blifva synliga utifrån, fortlöpande 

 i bestämda riktningar — såsom nerver eller ådror i högre vexters blad. Uti laciuians medlersta 

 axila del synas dessa ådror först och starkast utbildade och utlöpa derifråti bågformigt mot kan- 

 terne; på bestämda afstånd, som det synes, komma alltjemt nya sådane intercellular-rör till ut- 

 veckling, och då de jemväl utåt dichotomt förgrenas, kommer det äldre bladet att vara likasom 

 ädradt med parallelt utlöpande nerver, ungefär som bladen hos många Ormbunkar (Adiantum m. fl.). 



Fig. 22. Flik af ett sådant äldre ådradt blad (med derpå utvecklade knippen af stichidier). (Figuren co- 

 pierad ifr. Harv. Ner. austr. tab. IV. fig. 5.) 



Fig. 23. a. Några af de inre ådrorne blottade ifrån de yttre cellerne, till följe af täckglasets glidning. De 

 visa sig här (i äldre stadium) tydligen omgifna af en fast och relativt tjock membran, och deras 

 endochrom oftast likasom afdeladt i leder, men stundom visande sig nästan grynigt. Trådarne 

 äro dichotomt delade och utlöpa i finare spetsar (mot bladkanterne). 



b. Några celler med omgifvande intercellular-gångar, från bladstjelken, genomskuren på längden. 

 Utikring den ena cellen synes endochromet i intercellular-gångeu såsom radade korn (droppar), 

 hvilka antagligen sednare sammanflyta. 



Fig. 24 — 25. Rytiphlsea pinastroides. 



Fig. 24. Ofre delen af en antheridii-bärande gren, hvars öfversta spets är (såsom på andra yngre grenar) 

 inböjd. Nedanför spetsen synes på den inre sidan en sidogren, bärande (vid a) ett knippe an- 

 theridier. Vid sjelfva spetsen på den yttre sidan synas från de öfre lederne skjuta ut radierande 

 cellrader, flera från hvarje led, hvilka divergerande allt mera åt sidorne trängas utåt och slutligen 

 synas såsom ett på den inre sidan utskjutande knippe af unga antheridier. 



Fig. 25. a. Ett moget antheridium, afskildt från sitt knippe, aflångt-tillrundadt och fästadt med en kort 

 stjelk, bestående af mycket fina, utåt i alla riktningar radierande trådar. 



b. Några af antheridiets inre större celler, som jag trott mig kunna se, ehuru mycket otydligt. 



c. Ett knippe af antheridiets yttre trådar. Inom det yttre, klubbformigt utsvällda ledets spets 

 trodde jag mig se en rund cellkärna (den blifvande autherozoen?). 



Fig. 26—29. Vidalia spiralis. 



Fig. 26. Det mognaude cystocarpiet i längdsnitt, som genomskurit det i toppen öppna carpostomiet. Pe- 

 ricarpiet utgöres af 2-.ne olika lager, det yttre bestående af ett par rader, i radiens riktning obe- 

 tydligt förlängda celler; det inre af några concentriskt utlöpande rader, i tangentens riktning för- 

 längda celler. På något afstånd innanför pericarpii-väggen synas talrika ifrån fruktbottnen upp- 

 stigande, nucleus på alla sidor omgifvande trådar, hvilka utlöpa convergerande mot carpostomii- 

 mynningen. (Vid b) en af dessa trådar, som äro sparsamt förgrenade. Den från fruktbottnen 

 uppstigande starkt utbildade placentan består nedtill af aflångt- rundade celler, mellan hvilka finnas 

 tydliga intercellular-gångar, fyllda med ett till utseendet mera jemnt (flytande?) endochrom, som vid 

 tillsats af jod gulnar, under det cellernes innehåll blir mörkare brunt eller blånande. Vid 26 a 

 en af dessa celler med omgifvande intercellular-gångar. 



Fig. 27. Längdsnitt genom ett betydligt yngre cystocarpium. Man torde kunna urskilja 3:ne särskilda 

 delar, ehuru bestående ännu af sammanhängande lager: 1:0 ytterst pericarpiets 2:ne lager, det 

 corticala af radierande. det inre af concentriska celler, sträckta i tangentens riktning; 2:o ett tran- 

 sitoriskt lager af mera cubiska celler, stälda i ett par rader, den yttre radens alternerande med 

 den inres, med cellväggarne, som det syntes mig, redan stadda i upplösning, de yttres först in- 

 trädande, efter livad jag trodde mig kunna af utseendet antaga, i det deras membraner på den 

 utåt vända sidan syntes tunnare och innehållet ljusare (vid 27 a äro de 2:ne transitoriska cell- 

 raderne synliga på högra sidan (vid ext); sjelfva de inre nuclei-cellerne (vid inf) på den venstra); 

 3:o det nucleus representerande inre; deraf de yttre cellerne torde ombildas till de den mognande 

 uucleus omgifvande trådarne, de inre och nedre torde blifva till placenta med derifrån utgående 



