FARGLA*. 



i5 



strimmor, hvilka möjligtvis kunna vara långa 

 smala fröhylsor; men så väl i desamma, som 

 utom dem, upptäcker ögat blott lina punkter, 

 till en del genomskinliga, hvilka icke med 

 säkerhet kunna anses som lafvens frön, eme- 

 dan dylika små kroppar äfven finnas i det ne- 

 dra lagret strödde (nid ulan tia), utan minsta 

 tecken till hylsor. Den öfra. ytan af bålens 

 disk, horisontelt afskuren och uppblött, före- 

 ställer fig. b dessa små kroppar på samma sätt 

 strödda, men äfven deribland några större 

 ringar, hvilka kanske kunna förmodas vara de 

 förut nämda förmenta hylsor på tvären afskur- 

 na. Lafvens egen substans, som utgör tredje 

 och understa lagret (fig. c), hvarpå fröred- 

 nings-h varfven hvila, finnes bestå af lina, sam- 

 mantrasslade små trådar. 



Denna laf håller mycket harts j hvarföre 

 ock profspiritus blef deraf mycket brun. Med 

 tillsats af lutsalt blef den alldeles rödbrun, nä- 

 stan lika till färgen med det gods, som ko- 

 kas i två timmar med lafven. Denna laf fär- 

 gar yllet långsammare än silket, tvertemot den 

 förra. Hartset tyckes mera råda på silket än 

 på yllet. Det yllna fordrar ett mucosum ve- 

 getabil T e eller lafvens kådämne (gummi). Först 

 löser hartset och blandar sig ock kanske med 

 fettman i ullen, då det sedan samfält med 

 gummi fäster färgpartiklarna. 



Färgare äro dock i allmänhet icke val 



