

St WESTRINGS-SLAF. 



Dess skorpa eller kropp är mera gråaktig 

 till färgen, stundom hvitare och skrofiig af 

 små fina cylindriska kroppar af ojemn figur, 

 samt sprucken i smärre rutor, ofta med många 

 uppstående små täta pipor, | tum höga, stun- 

 dom greniga; med små mörka knappar på än- 

 dan, och här oeh der små upphöjda klot, af en 

 ärts storlek, också fullsatta med små mörka 

 knappar, hvilka äfven synas öfverallt på ytan 

 af skorpan, ofvanpå de små ojemna figurerna. 

 De små kloten, upphöjda ofver skorpan, äro 

 i början mera täta (solida); men utväxa ofta 

 i åtskilda pipor, som omsider också få sina 

 knappar. Den är således icke så jemt korall- 

 pipig som korall-lafven. Den förefaller på si- 

 na sta 'len stundom hvitare till färgen, men all- 

 tid med dessa små mörka knapparna, och är 

 då på undra sidan mera rödbrun, eller rost- 

 färgad. Vätt, och sedan torkad, blir den från 

 stenen lossade skorpan mera rödbrun. Den 

 är specifikt mycket tyngre än alla andra. Dess 

 små knappar, som vanligast äro utan skaft 

 (sessilia), anser Prof. Acharius vara fröhus (a- 

 pothecia); och i anledning af dessa har Herr 

 Dickson i England kallat den £. punctatus; 

 men den är dock skild ifrån den L. puncta- 

 tus i English Botany, som Acharius kallar 

 Farmelia punctala. Fig. a visar efter försto- 

 rings-glas en bit af skorpan med derpå sittan- 

 de små knappar. Fig. b. föreställer en dylik 



