( 



XII 



2. Kär il, som nyttjas till färgning, böra va- 

 ra väl förtenta, utan tillsats af bly. I smått 

 kunna glas eller äkta postlinskäril brukas. 



4. Ull eller gods, som blij 'vit kokt, bör strax 

 läggas ut väl utbredt i luften att vädras, isyn- 

 nerhet om vitriolsalter och kalk varit nyttjade ; 

 ty eljest kan godset blif va skört , och färgen fä- 

 ster sig äfven bättre der af . 



j. Under kokningen bör vatten påspädas, 

 så att färgsoppan hålles väl of v er godset; ty el- 

 jest blir färgsoppan for skarp af tillsatta salter, 

 livar af godset kunde taga skada. Då vatten till- 

 hälles, bör godset antingen upplyftas , eller ock 

 vattnet hällas vid ena sidan af kärlet; ty i an- 

 nan händelse kunde godset blifva fläckigt. 



6. Då godset tages ur färgsoppan, skÖljes 

 det strax i kallt vatten. 



Mina metoder med färgning hafva varit 

 följande: 



1. Tillgorning (maceration), då kallt vatten 

 påhälles lafven i täppt eller öppet käril, efter 

 anledning, till några tum öfver lafven, och den. 

 sedan sättes på kallt, varmt, eller hett ställe, 

 efter olika anledning. En del lafvar tåla ej 

 Stark hetta, hv ar af färgen försämras. 



2. Hetgörning (digestion), då godset ställes 

 på ett ställe, som minst håller jo eller So gra- 

 ders värma ef ter Svenska Termometern, och stun- 

 dom der öfver, 



3. Med tillsats af koksalt o ch saltpeter, som 

 icke allenast utvecklar lagom oxigen, för att 

 liksom genom karboniserande alstra eller fästa 

 färgpartiklarna, utan äfven ofta öka affiniteten 





