2Ä 



LJUS-LAF. 



gade och flikade, samt beströdda med fina 

 klotformiga gryn, hvilka mycket förstorade 

 finnas aftecknade iig. b. 3. Skorpan af den. 

 artförändring som kallas variat. polycarpa > 

 och 4- variat. lychnea* som mest träffas på 

 berg samt stenar, hvaraf smärre delar finnas 

 afritade efter förstoringsglas, den förre Hg. c 

 och den sednare fig. d, är mera knottrig (gra- 

 riulata) och visar sällan rediga och tydliga 

 blad. Ljuslafven är icke rik på skålar, som 

 andra dess artförändringar. De aro platta 

 'inga, och äldre mera kullriga samt kän- 

 de J»'ied en upphöjd list. På de äldre för- 

 svinner listen, då skålen synes mera kuling. 

 Under båda dessa skapnader äro de föreställ- 

 de ganska mycket förstorade, fig. e och f, så- 

 som lodrätt ituklufna, hvarigenom deras inre 

 byggnad tillika upplyses. Frörednings-hvarfvet, 

 som utgör dessa skålars botten (disk), har A- 

 charius funnit hysa en samling af sådana små 

 runda korn, som de i förra lafvarnas, då de 

 ses med de mest förstorande synglasen. Då 

 skålarne äro kupiga eller platta samt tillika 

 kantade, visar sig frörednings-hvarfvet, såsom 

 det föreställes fig. g, till sin öfra del; men på 

 de kullriga skålarna så beskaffadt, som öfra 

 delen af fig. h utvisar, nemligen i förra fallet 

 jmed de små runda kornen strödda (nidulan- 

 tia), och i det sednare nästan strålvis och 

 lodrätt, som vore de i särskilta linier ställ- 



