1 83 



14. 9ttan4af, $a$eI4af* 



Liclien jubatus. Linné. 



Parmelia j ubåt a. Achar< Metji. X 

 Vett. Akacl. HandL 1J9J* 



yexer ymnigast af alla lafvar i våra skogar, 

 mest på barrträd, så att ofta en half säck kan 

 samlas på ett enda träd. Flera hundrade skep- 

 pund kunna påräknas årligen, utan brist der- 

 efter. Dess nytta är betydlig i många afseen- 

 den , och kan väcka förundran öfver seklers 

 försummade bruk. Både menniskor och djur 

 kunna deraf få eft födämne, så kraftigt, att 

 näppeligen någon vext kan hålla mera deraf. 

 Ofverallt finnas spåren efter Allmaktens vis- 

 het, som vårdat uppratthållelsen framför allt! 



Den vexer mest hängande i långa tofsar, 

 af 1 till \\ qvarters längd, af oren gråhvit 

 färg: våt, mera dragande i grönt, och består 

 af fina, långa, fågellika trådar, som äro gre- 

 niga, slaka, nedhängande, och som inuti sig 

 hysa ett fjunigt ämne Någon gång, fast me- 

 ra sällsynt, har man funnit dess frorednings- 

 skålar (apothecia), som hafva något mörkare 

 färg än sjelfva lafyén; men allmännare äro de 

 små hvitmjöliga gyl I ringarne (Soredia), som 

 sitta på sjelfva lafvens bål och dess grenar. 



