a-84 



MAN-L.VF. 



Hos oss förefalla tvenne art-förändringar, 

 som till förhållande, efter kemisk granskning, 

 tyckas vara olika sins emellan. Den ena är 

 mera mörkt sotbrun , dragande åt sjögrönt, 

 och kommer närmast denna, ehuru den gif- 

 ver mörkare färger. Prof. Acharius gör den 

 till densamma (synonym) med L. chalybeifor- 

 rnis, Linn. h varom jag får mera säga mina 

 tankar, då denna kommer att afhandlas. Den 

 andra är mera hvitgui, ljusare grågrön som 

 våt, och har mera sprödhet samt små gytt rin- 

 gar (Soredia) merendels sittande på korta, 

 rakt utgående grenar. Denna sednare kallas 

 L. erinalis tills vidare, och bör den noga skil- 

 jas ifrån Manlafven, med hvilken den vexer 

 Ömsom ymnigt i gamla barrskogar, och kan 

 det mycket väl ske, då man iakttager dennas 

 mera hvitgula färg samt mera sträfhet. Man- 

 lafven är, efter min tanka, sålunda mycket 

 val skild ifrån vatietas prolixa Achar.* och L. 

 erinalis, af hvilka 2:ne sednare den förre ha- 

 de kunnat blifva ett särskilt species, och den 

 andra, L. erinalis, ett eget genus. Af dem 

 som e-j äro något sakkunnige eller Botanister, 

 kunna de väl åtskiljas genom följande prof; 

 då de blandas med osläckt kalk och derpå 

 hålles kallt vatten, blir Manlafven strax citron- 

 gul; var. prolixa deremot svartaktigt grågrön, 

 och L. erinalis får näppeligen någon färg. Den 



första 



