i 9 8 



RIUSKANT-LÅF. 



den icke sällsynt här och der inuti landet på 

 sten. Någon gång finnes den äfven på träd, 

 och då kommer man snart att tro den vara 

 en art-förändring af Subfuscus. Den har en 

 hvit och tjock skorpa af 5 till 4 hniers tjock- 

 lek , som ting ar mycket tunnare, och vexer 

 i början i sin cirkelform, men utvexer omsi- 

 der med åren derifrån i ojemnare fläckar. Skor- 

 pan är hvit ända igenom, och ofvanpå är den 

 mycket grynig, fult med lina remnor och en 

 ovanlig myckenhet frörednings- skålar. Den 

 synes ock mycket fullsatt af små lina svarta 

 punkter, hvilka äro skålarnas disk, som i bör- 

 jan är så insjunken. Med tiden upplyftes den- 

 na lilla disk, som i början endast var en li- 

 ten punkt, och får då en tjock kant omkring 

 sig af sjelfva skorpan, som inunder icke är 

 ledig eller skild ifrån densamma (sessilis). Det- 

 ta utgör väsendtliga karakteren lör det siägte, 

 som nu kallas Lecanara af Prof. sJcharius 3 

 och skiljes ifrån slägtet Parmelia. Förenämde 

 disk utvidgas med tiden allt mer, och blir 

 först platt eller litet urhålkad, och slutligen 

 konvex, alllid bibehållande sin svarta färg. 

 Kanten, som omgifver skålarna, är i början 

 helbräddad, men blir med tiden mera tjock, 

 vågig, krusad och naggad. Flera art-föränd- 

 ringar, tillhöriga denna laf, upptagas af Prof. 

 Acharius* hvilka med sin färgnytta icke tor, 

 de af vika från denna. 



